EN NETFLIX-SERIE
När jag såg Wendy tändes ett ljus i mitt sinne.
Ett litet rött ljus
som så sakteliga växte sig starkt och besvärande.
Och jag mindes allt.
Om min bror, Namibia, taxibolaget vi skulle ha, tjejerna vi skulle ha…
Men framförallt min bror, och livet vi hade inom räckhåll,
som Wendy och hennes vänner krossade när de sköt honom.
Vi kan strypa henne här och nu.
Låt mig göra mitt jobb, så drar vi sen.
Varför släpper du mig inte?
Varför håller du inte käften?
Vill du ha hela äran?
Alla medaljer för dig själv.
Ljuset väckte hajinstinkten hos mig.
En haj kan vara lugn i ett halvår i ett akvarium,
men när den kommer ut i havet och får blodvittring, måste den döda.
Vilka subbor.
Jag kan inte gå i högklackat.
Du är 146 cm lång, gumman. Hade du haft Rubís spiror vore det en annan sak.
Annars hade du fått lov att äta mer vitaminer som barn.
-Seså. -Kom, vännen. Ta tag i mig.
Om vi andra kan, så kan du också.
Titta inte på fötterna, utan framåt.
Så där, ja.
Ett steg i taget, se till att få stöd…
-Rubí. -Ja?
-Har du barn? -Nej, inte än.
Du är så moderlig.
Hallå?
Nu har jag hittat dem.
Moisés, min bror, du är min skyddsängel. Var är de?
De hyr ett hus intill en polisstation.
Det är alltid snutar där, men var lugn. Snart nog visar sig alla tre.
Och då har vi dem.
Hör på nu.
Säg till Cachopo och gänget att ligga lågt.
-Nu ska det gå rätt till. -Okej.
Hur går det med Darwin?
Det är rena smekmånaden.
Två grabbar i en husbil i Almería… Vad mer kan man begära?
Bra!
Det här är reservregulatorn. Det är viktigt att den sitter rätt.
-Och slangen ska sitta på inflatorn. -Okej.
Det här grejar ni.
Visst.
Gina…
Det kändes inte rätt förut, men…
Det är nåt som går runt i skallen på mig, som jag måste fråga dig om.
Om vadå?
Barnets far.
Vad vill du veta?
Vet han om att du är gravid?
Ja, naturligtvis.
Jag berättade det, men han blev inte så glad som jag hade hoppats.
Okej.
Du.
Vi träffades genom jobbet.
Det var inte direkt uppskattat att vara gravid där.
-Man skulle ju dansa, och magen… -Jag förstår.
Så klart.
Så du bytte liv för barnets skull?
Ja.
Toni!
Täpp igen den!
Jag kommer.
Okej.
Det slog mig att mitt barn var upprinnelsen till allt.
Det hade gett mig mod att fly från ett orättvist liv,
och gett oss alla tre styrka att kämpa mot våra förföljare,
kraft att säga ifrån och hopp om frihet.
Och den slingriga vägen hade fört oss hit, till ett nytt liv,
med fötterna i vattnet och familjen i bassängen.
Om mitt barn inte hade gett mig mod att utmana Romeo,
skulle det ha slutat helt annorlunda, som för så många flickor på klubben.
Nu är det dags.
Brigitte.
Gå in på mitt rum.
Javisst. Jag ska bara klä på mig.
Tänkte du ha kostym, eller?
Du jobbar naken och pratar med chefen naken.
Kom, vännen.
Vilken fin bikini du har.
Upp med armarna.
Vad svullen du är.
-Du har blivit på smällen, din idiot. -Jag visste inget.
En klient band mig på alla fyra. Jag såg inte att han tog av kondomen.
-Kände du det inte? -Nej.
Du är yrkeskvinna.
Du ska kunna avgöra med fittan om du blir knullad med gummi eller inte.
-Din hälsa hänger på det. -Jag trodde inte att det skulle ske.
Sätt dig. Herregud…
Jag ska betala av min skuld, Romeo.
När barnet har kommit ska du få allt jag är skyldig.
Och hur gör vi då? Ska jag flaskmata det medan du jobbar?
Vi kan ha en spjälsäng vid runda sängen…
Nej, gumman. Så kan vi inte ha det.
-Du ska göra abort. -Nej, snälla!
-Det går inte. Jag är troende. -Nåja.
Dessutom är jag redan i femte månaden, barnet är för stort nu.
Därför kan vi inte åka till sjukhuset.
-Vi gör det här. -Nej.
Jo, vännen. Vi har en operationssal för såna här saker.
Du är inte den första slarvern vi har här.
Du vill väl inte ha en vidrig torsks barn?
Jag flydde från klubben för att rädda mitt barns liv.
Och därmed räddade barnet mitt.
Läget, grabbar?
Det ser så formellt ut med videomöte.
Vill du ha ett stekt ägg eller nåt?
Nej, raring. Tack.
Ingen orsak, Romeo.
Ni har varit där i en vecka.
Vad har ni?
De går sällan ut, och aldrig ihop.
Det måste de göra, för att äta, bada, dansa…
De beställer hem mat från en asiatisk restaurang i grannbyn.
Coral är ute mest.
Hon har förändrats, Romeo.
Hon har annorlunda frisyr och ögonlapp av sammet.
-Sammet? -Ja, blodröd.
Den jävla subban har verkligen smak.
-Vart åker hon? -Hon kör tårtor till bageriet.
Bageriet? Är de konditorer nu?
Det är för att tvätta dina pengar.
De sätter in intäkterna på banken, avrundat uppåt med dina pengar.
Penningtvätt.
-Hon är smart. -Hon har gått på högskola.
Hon har allting uttänkt.
Så pengarna ni har tjänat på deras kroppsöppningar går nu tillbaka till dem.
Det kallas för gudomlig rättvisa.
Tror ni på karma? Eller vad kallar ni det för?
Vi kallar det för "tre fnask som stjäl från sin hallick".
Därför ska vi döda dem.
Jag gillar honom.
Jag skulle traska in i huset och sätta en kula i var och en.
Om bruden eller snubbarna dyker upp, så blir det sex kulor i stället.
En massaker 20 meter från polisen?
Det vore idioti.
Vet du vad en sån här kallas? Ljuddämpare.
Den dämpar ljudet. Annars hade den hetat nåt annat.
Så desperata är vi inte. Vi väntar i tio dagar.
Vi får se om karman är på vår sida och de går ut tillsammans alla tre.
Vart fan ska du?
Handla.
-Vad fan är det där? -Jag tänker placera en kamera hos dem.
Ta av hjälmen.
Ska du till konditorerna?
Ja.
-De säger att du är respektlös. -Jag?
Varje gång du levererar mat till dem synar du dem och är dryg.
Nej, inte alls…
-Ljuger de? -Jag levererar bara…
Ljuger de?
Säkert inte, men…
Hör på.
Vi gör så här. Hädanefter ska du leverera mat till dem med ett leende.
-Okej. -Du ska vara artig.
Och glo inte på deras bröst.
Och en present. En liten present varje dag.
Har du nyckelringar eller nåt?
-Nej, vi får inget sånt. -Vilken dålig service.
Jag kanske har nåt.
Här.
-Inte ett ord om det här till tjejerna. -Absolut.
Jag försöker ragga på en av dem, och vill inte att hon vet nåt.
-Lycka till, då. -Iväg med dig.
-Så du skickar med honom en present? -Det är ingen present.
Det är för att hålla koll på när de ska ut.
Och när vi har dödat dem?
Vad tror du polisen gör när de hittar kattkameran?
De frågar matbudet, och vad säger han?
Jo, att han fick den av en jobbig typ. Och vad gör polisen då?
De kollar upp alla mobiler som har varit i området.
Och vad gör de när de ser att en av dem ringt till Tenerife varje dag,
till hallicken som de rymde från för ett halvår sen?
Du utsätter mig för fara, din jävel.
Vad i helvete gör du?
Då så.
Låt killen gå.
Nej, för den jäveln har sett våra ansikten.
Han tycker att vi är riktigt skumma.
-Visst? -Nej, helt normala. Turister.
Iväg.
Han heter Moisés, jag heter Darwin och vi är inte turister,
utan torpeder från klubben Las Novias på Teneriffa.
Vi ska mörda sockerbagarna, som förut var prostituerade, men som rymde.
Och de sköt den här killens lillebror.
Christian, visst?
Må han vila i frid.
Nu kan du gå.
Han sa ju att jag fick gå.
Nu kan du inte gå.
Snälla, gör mig inte illa.
Hördu.
Har du sett min glasskärare?
Här är den.
Titta, här var den ju.
Varför är inte du kines?
Va?
-Du jobbar väl på en asiatisk restaurang? -Ja.
Nå?
Ägarna börjar bli till åren och de har bara en son.
Så jag hjälper dem en del, för jag hittar längs hela kusten…
-Men du skulle vilja vara kines. -Nej.
Jo.
Jag vet inte. Jag bryr mig inte.
Kom hit.
Nej, snälla.
Nej! Snälla.
-Snälla. -Stoppa in huvudet.
Jag ska inte säga nåt. Jag lovar att inte berätta för nån.
Om inte du stoppar in det, gör jag det.
Och då blir det utan kropp.
Försiktigt. Så där ja, lugnt och försiktigt.
En polokrage av folie så att strålningen inte läcker ut.
Vi vill ju inte att jag får den på mig.
Vad föredrar du,
medium eller hög effekt?
-Jag har aldrig behandlat dem illa… -Högt, alltså.
Berätta för mig precis vad som händer.
Det bränns!
Och mer?
Det bränns! Snälla!
Vad fan har du gjort?
Det tar 34 sekunder för ett människohuvud att explodera i en mikro, på hög effekt.
-Har vi nån köksrengöring? -Vad är du för idiot?
Du kokade hans huvud.
Varför plåga en oskyldig?
För att döda honom.
Än sen hur jag gör det?
Du skulle ha skjutit honom. Han skulle ha dött oavsett.
Skillnaden mellan oss två är att jag njuter av det jag gör.
Jag är en konstnär, en dödens estet.
Det gäller att njuta av det här, för annars blir man låg av det här yrket.
Det har jag ju sagt förut.
Där och då förstod jag att det var jag som var förloraren.
Jag satsar allt.
Där satt den!
Förut gjorde jag det för att rädda min bror,
och nu för att rädda ett svin som inte förtjänade det.
Jag var inte ens tillbaka där jag var i början av den här skiten.
Det var långt värre.
-Går ni och lägger er? -Ja.
Jag med.
Och Coral med.
När jag såg henne knarka i hemlighet
och dansa ensam i det tomma rummet
förstod jag att hennes liv inte var nån fest.
Jag såg mig själv i hennes förfall.
Vi var sammanlänkade av en misär som vi inte kom undan.
Så jag antar att vi var de största förlorarna.
Öga mot öga.
Åtskilda av en skärm.
Och då, jämte min okuvliga vilja att döda henne,
började jag känna stark ömhet för henne.
God morgon.
Här kommer pappa med frukost.
Har du gjort kaffe? Tack.
Jag älskar den där morgonrocken.
Vad gott det ser ut.
Det finns mer socker. Jag tar lite.
Jaha, älskling?
Champagnefrukost?
Jag gillar Toni.
Det är för att fira ert havsdop.
Vädret ser lovande ut på lördag.
Då kan ni premiärdyka, kanske 12 meter, max 15.
Jag ska ta er till en fantastisk plats, ett vrak 15 sjömil utanför San Andrés.
-Ni kommer att baxna. -Så ska det låta!
Jag tar ett glas.
Nu så.
Moisés.
De ska ut med båt, Romeo.
Vi kommer att ha dem 15 sjömil från kusten på lördag.
Alla tre.
Underbart.
Ett havsblodbad.
Vilket vackert slut.
Undertexter: Karl Hårding