EN NETFLIX-SERIE
Der er de jævla tispene.
Se som de gledelig går mot slakten.
Dette blir mitt første drap på avstand.
Det er to menn og en kvinne. Skal vi drepe alle?
-Selvfølgelig. -Følgeskader.
Vi gjør Bermudatriangel-greia.
Seks folk som er savnet og en sunket båt. De blir aldri funnet.
Stopp, papi. Stopp.
Jenter.
Jeg må fortelle dere noe.
Det er to ting, faktisk.
En fin ting og en fin, men trist ting.
Vi starter med den fin-fine først.
Jeg sa ja til Toni.
-Jeg sa ja til plan B. Vi skal gifte oss. -Hva?
Gina!
-Så vakkert. Godt for deg. -Takk.
Og det triste?
Det er trist, men bra, til syvende og sist.
Toni og jeg vil ha en endring.
Vi vil bo i utlandet når babyen blir født.
Hvor skal dere dra?
Vet ikke. Filippinene, Zanzibar…
Hvor enn de har dykking, så Toni kan finne jobb der.
Jeg tenker at jeg bare er…
…trist over å ikke få se barnet vokse.
Med Coral.
Barnet er jo litt vårt også.
Vi tre kan velge navn sammen, sant?
På den måten får jeg noe fra dere.
Jeg vil savne deg, vennen.
Lov meg at dere kommer på besøk.
Dere er tantene. Søstrene mine. Dere må være med meg, ok?
-Lov meg, vær så snill. -Ja.
Kom igjen!
For Gina!
Å, jenter.
Hva gjør de gutta?
-Har de ikke sett oss? -Nei. De kjører rett mot oss.
På tide å fiske litt.
Hei! Endre kurs!
Jævla psykopater!
Ta den, din psykopat!
Jeg ga ingen jævla ordre! Hvem skjøt?
Skulle vi vente, som i marinen?
Nå har de tid til å skaffe hjelp.
Kom igjen! Toni!
Kom igjen! Fort!
Coral!
Mayday!
Nå!
Toni.
Dekk meg!
Går det bra?
Moisés, sjekk magasinene.
La oss senke den jævla båten.
-Går det bra? -Ja.
Pau.
Kjære, går det bra?
-Du blør. -Det går bra. Bare en skramme.
Legg press på det. Unnskyld.
Pau er død.
Går det bra?
Her, kjære.
Legg press på såret. Vi må stoppe blødningen.
De snudde!
Men hvem er de?
Er de narkotikasmuglere som tok feil båt? Hva faen skjer her?
Hva gjør du?
Vi dreper dem aldri om det humper sånn.
Har noen gjort noe? Ringte du klubben?
-Eksdama di? -Nei, hvorfor skulle jeg det?
Snakket du med Moisés?
Han skjøt meg nesten i hodet. Hvorfor skulle jeg ringe den jævelen?
Det var meg.
Jeg ringte mamma for noen dager siden fordi jeg vil sende sønnen min…
Jeg trodde ikke de ville spore samtalen så langt. Det er Cuba.
Selvfølgelig sporet de den, Gina.
Selvfølgelig.
Pau er død.
Og de vil drepe oss alle.
Du forstår det?
Ok. Vi gjør det igjen.
Enkeltrekke, ok?
Beklager. Jeg mente ikke å gjøre dette. Jeg tenkte ikke.
Det er ditt problem, Gina. Du tenker ikke! Du er dum!
Hvorfor vil du få ungen din hit? Så han straks skal bli foreldreløs?
Hun er ikke dum.
Hun er ei hurpe.
Hvorfor sier du det, Wendy?
Hvorfor?
I seks måneder tenkte du ikke på å ringe moren din.
Du ringte henne nå. Vet du hvorfor? Du bryr deg ikke.
Du drar til andre siden av verden, og vi blir her, i kaoset.
Du driter i om du setter oss i fare.
Hva med deg?
Har ikke du satt oss i fare?
Som da du nesten druknet i bassenget av en overdose.
Eller da du dro til klubben for å hente passene, men du hentet dem ikke.
Du sniffet linjer som en gærning i stedet. Har jeg rett?
Hva snakker dere om? Klubb? Overdose?
Hvem er det som bare skyter på bakere på sjøen?
Vi er ofre for menneskehandel, Greta.
Vi rømte fra et bordell.
Vi drepte nesten halliken vår. Men bare nesten.
Vi stjal fire millioner euro av ham. Eller, litt mer.
Ned!
Toni, er det noe vi kan forsvare oss med?
Pneumatisk harpungevær. I agnboksen.
Vi kan bruke dem som piler, sant?
Ja. Og nødpistolene.
Elskling.
Jeg er så lei for det.
Virkelig. Tilgi meg.
Jeg blåser i hva du ikke sa til meg, Gina.
Jeg ville aldri vite det uansett.
Vi må bare komme oss ut herfra i live.
For plan B var den beste planen jeg har hatt i hele mitt liv.
Hvorfor snur vi?
Vi kjører på dem med baugen og kantrer en av båtene.
De snur! De kjører inn i oss!
Den idioten vil leke radiobåter.
Xuan, styrbord. Vid vinkel, Moisés!
De kjører for fort.
Skyt gamlingen ved roret.
Toni! Dra mot kysten.
Nei! Toni!
Nei!
Elsklingen min. Vær så snill.
Kom deg opp nå, din jævel!
Elskling, nei!
Vær så snill, elskling. Pust.
Nei, vær så snill…
Vær så snill, kjære! Pust!
Vær så snill! Min kjære!
Mens jeg prøvde å redde Tonis liv forgjeves,
trodde jeg at kroppen hans var død, men kanskje ikke sjelen.
Så husket jeg det bestemor pleide å si. Når folk dør,
så holder de seg nær en stund for å gi oss den styrken som vi ikke har.
Og det var da at jeg visste hva jeg måtte gjøre.
Gina! Gina, kom tilbake!
Hva gjør du?
Noen er skadd!
Jeg skjøt en av dem i hodet. Hjelp meg å lade den.
Ikke ta flere sjanser.
Jeg må skyte Romeo i hodet.
Lad den.
Coral.
Stopp.
Han er død.
Det er dieselfilla! Vi brenner opp, Mannebein! Faen!
Hell vann på ham!
Kom igjen!
Hell vann på ham!
-Gina! -Nei!
Spillet er slutt for feita.
Nei!
Lukk døren, Greta.
Gina!
Ta det med ro, babyen har det bra.
Vennen,
du må bare holde ut.
-Hold ut. -Ja.
-Motoren, Romeo. Skyt den. -Ja!
De tar oss igjen!
Nå!
Hva er det?
Nei! Vent! Legg press på det.
Legg… Få se.
Det er et utgangssår. Rolig… Drittsekk.
De kommer tilbake.
Vi har bare én sjanse.
Vi dykker og angriper fra vannet.
-Ja. -Ja.
Vent. Legg press på det.
Vent her. Slapp av.
Her er de.
Hvorfor spiller de musikk?
De leker med oss.
Greit, la oss leke.
Ikke skyt om du ikke ser bevegelse.
Frem til da, total stillhet.
Midt i den stillheten,
med lukten av krutt og diesel, blod og salpeter,
fryktet jeg for barnet mitt.
Akkurat som da jeg fant ut at det eksisterte.
Kom igjen! Kan du gråte stille, eller?
Gina, går det bra?
Jeg får ikke puste.
Hør her.
Dette er et angstanfall. Sett deg opp.
Legg hodet mellom knærne og pust inn…
…rolig, tell til ti.
Pust ut sakte.
Tell til ti igjen.
Når jeg blir sånn, så pleier jeg å ta to bromazepam og en shot whisky.
Eller spise meg mett på søppelmat.
Ramen-nudler med and,
stekt sopp og litt koriander til damen.
Takk.
Søta, du vet at det er…
Det er vanlig å få angstanfall og føle seg nede.
Men om du spiser, så går det bra.
Jeg vet ikke hva som er galt i dag.
Jeg pleier ikke å få angstanfall eller bli overveldet.
Jeg er et positivt menneske. Jeg…
Jeg vet ikke. Jeg tror at alt blir…
…bedre, at alt vil gå bra.
Men nå vet jeg ikke helt.
Nå? Hva skjedde?
Jeg har kommet til det punktet i livet der noe faller på plass.
Der er jeg nå.
Jenter, jeg må komme meg ut herfra.
Jeg orker ikke mer.
Jeg kan faktisk ikke bli.
Jeg skylder fortsatt Romeo 600 euro.
Men jeg kan ikke vente. Jeg må ut nå.
-Gina. -Seriøst.
Ro deg ned.
Alle har forferdelige dager her.
Men alt ordner seg. Ikke sant? Husk at du vil komme ut.
Dette vil ta slutt. Du får dra, og du får et eget hjem.
Et enormt et, med butler og allting. Stol på meg.
Greit.
Men jeg trenger ikke det livet.
Virkelig ikke. Jeg trenger ikke et luksusliv.
Jeg… vil bare leve et rolig liv
i et normalt, lite hus der jeg kan ha kun det jeg trenger til familien min.
Med nok penger til å dra på butikken
og kjøpe ting som er på salg. Jeg vet ikke.
Jeg vil drikke kaffe med naboene og skravle.
Jeg vet ikke… tegne. Sånne ting.
Jeg vil ha et vanlig liv.
Det er det jeg vil.
Å leve.
Og kanskje…
Kanskje jeg vil det fordi jeg aldri har hatt det før.
Det er derfor.
Jeg kan gi deg 600 euro, Gina.
Den kvelden skulle jeg gjerne fortalt mine venner at jeg var gravid.
Takket være dem kunne jeg dra for å leve med barnet mitt.
Selv om det forsøket på å leve normalt slo tilbake på meg igjen.
Vi er skuls nå, sant?
Gre… Greta.
Greta, babyen kommer. Hjelp meg.
Greta!
Greta.
-Greta! -Jeg kan ikke komme.
Jeg kan ikke.
Stopp motoren.
Moisés.
Mannebein!
Det er dem!
Skyt boblene!
Tekst: Ekaterina Pliassova