‎UN SERIAL NETFLIX
‎- Ai văzut ceva? ‎- Nu, din cauza soarelui.
‎Atunci apleacă-te, futu-i!
‎Uită-te acolo!
‎Aici!
‎Moisés!
‎Nu mișca, Moisés!
‎Cum plutea așa în apă,
‎Romeo se gândi ‎că ar fi culmea să moară atunci.
‎Cu pieptul străpuns de o săgeată
‎trasă de cea care îi rupsese inima ‎și pe care el voia s-o omoare.
‎Dar nu Romeo urma să moară.
‎Te rog!
‎Nu, te rog!
‎Greta!
‎Greta, vine copilul. Ajută-mă, te rog!
‎Greta!
‎Ești rănită?
‎N-am nimic. Glonțul a ieșit.
‎Ai auzit?
‎Fetele câștigă.
‎Trebuie să mă ajuți să nasc.
‎Haide! Ține-mă de mână!
‎Strânge!
‎Strânge mâna! Împinge, haide!
‎Vino aici, Moisés!
‎- Nu pot. ‎- Fir-ar! Ce să facem?
‎Găsește ceva ascuțit!
‎Bine.
‎Copilul meu vine pe lume.
‎Iar eu plec, Greta.
‎Te rog, rezistă!
‎Dar sunt fericită.
‎Fiindcă știu că va supraviețui.
‎Și ne vom întâlni în pragul acestei vieți.
‎Și ne vom vedea,
‎fie și doar pentru o clipită.
‎Trebuie să mă deschizi.
‎- Nu. ‎- Trebuie să mă tai.
‎Te rog!
‎Bine.
‎- Poți s-o faci. ‎- Bine. Haide!
‎Te voi răni și pe tine, și copilul!
‎- Nu pot. ‎- Ascultă!
‎Nimeni nu mă mai poate răni.
‎Nu-ți face griji!
‎Dă-mi-o mie!
‎Dă-o încoace!
‎Haide! Vino aici!
‎Moisés!
‎Plecăm de aici!
‎Haide!
‎Scoate-l!
‎Fetele!
‎Ce faci?
‎Venea copilul. Încercam să-l scot.
‎- Nu-s destul de tare. ‎- Gina!
‎- Liniștește-te! ‎- Și nici ea.
‎- E foarte slăbită. Gina! ‎- Gina!
‎Gina!
‎Ați câștigat?
‎Da? Ați câștigat?
‎Trebuie să scoateți copilul. Vă rog!
‎Trageți tare! E greu. ‎Vă rog să-l scoateți!
‎Vă implor.
‎Fetelor, barca ia apă. Trebuie să plecăm.
‎- Pregătește barca de salvare de pe punte! ‎- Bine.
‎Scoate-l!
‎Ești sigură?
‎Trebuie deschis. Cuțit!
‎Trăiește?
‎Respiră.
‎Dă-mi-l!
‎Nu te teme!
‎E bine.
‎Hai!
‎Vă rog!
‎Băiețelul meu!
‎Ai reușit.
‎Ai reușit, scumpo.
‎Gina!
‎Gina?
‎Gina!
‎- Nu, Gina. Te rog! ‎- Gina!
‎Fetelor, barca e gata.
‎Pierd mult sânge.
‎- Să mergem la spital! ‎- Prea multe întrebări.
‎- Dl doctor Guerra? ‎- ‎Da.
‎A intervenit ceva. Avem răniți.
‎Trebuie să veniți la Almería.
‎- Despre ce e vorba? ‎- Doi răniți cu harponul, un ars.
‎- Unde sunt rănile de la harpon? ‎- Lui Romeo l-a străpuns pieptul.
‎Caltaboș e rănit la burtă.
‎Nu l-a străpuns, ‎dar sângerează mult. Să-l scot?
‎Nu-l atinge!
‎I-ai putea rupe intestinul ‎și agrava hemoragia.
‎Dacă se revarsă conținutul gastric, ‎îl poate omorî.
‎- Trebuie să-l operez. ‎- Bine.
‎Romeo, cât de sus e harponul?
‎Romeo!
‎Este… în stânga pieptului, ‎în dreptul umărului.
‎- Ceva mai sus de sfârc. ‎- Acolo nu sunt organe.
‎Poți scoate harponul.
‎Apoi dezinfectează și închide rana.
‎- Bine. ‎- Dar avem ac și ață?
‎Am ceva ce ne poate folosi.
‎Și acum, victima cu arsuri.
‎- De ce grad sunt? ‎- Un grad ridicat.
‎Trebuie să fii mai precis.
‎- Descrie arsura! ‎- Bine.
‎I-a explodat în față ‎o rachetă de semnalizare.
‎Are praf de pușcă pe piele.
‎A ars cam 10-15 secunde.
‎Pielea e roșie cu porțiuni negre. ‎Ochii sunt tulburi.
‎Tulburi?
‎- Ca un pește scos din cuptor. ‎- E arsură de gradul trei.
‎Tipul ăsta cere intervenție chirurgicală,
‎transplant de piele și, din câte spui, ‎un transplant de față.
‎Moisés, închide difuzorul, că-l sperii!
‎Nu rezist până vine doctorul din Tenerife.
‎Bine…
‎Mă pot duce singur la spital.
‎Spun că m-am accidentat ‎la o scufundare.
‎Caltaboș, privește-mă!
‎Nu ne putem duce la spital.
‎Nu, veniți azi. Vorbiți cu Garrigues!
‎Va face rost de un avion particular. ‎Ne vedem în câteva ore. Bine?
‎Vine peste câteva ore.
‎Trebuie să-i acoperim fața lui Xuan ‎cu pansament cu antibiotic.
‎E în regulă.
‎Darwin!
‎Tu arăți mai bine decât noi.
‎Du-te la farmacie!
‎Bea!
‎Mușcă!
‎Așa…
‎Unu…
‎Doi…
‎Scoate-mă de aici, te rog!
‎Dacă e să mor, nu vreau ‎să fie în duba asta de căcat.
‎Romeo!
‎Dacă mai pierd 1-2 litri de sânge, ‎o să mor.
‎Vreau să mă duc singur la spital.
‎Să ne bucurăm ‎de cel mai magic moment al zilei!
‎Asfințitul.
‎Am dori o cameră pentru noaptea asta.
‎Pentru voi trei?
‎Patru.
‎Futu-i, e numărul de acasă.
‎- Draga mea, de ce nu dormi la ora asta? ‎- Nu-mi pot face tema, tată.
‎De ce nu te ajută sora ta?
‎E la o petrecere în pijamale, ‎iar Linda María spune altceva.
‎Bine. Spune-mi, draga mea!
‎Câte zeci sunt în 30 de sute?
‎Adu calculatorul!
‎Îți spun imediat, draga mea. O clipă!
‎Ia să vedem!
‎- Treizeci de sute? ‎- ‎Da.
‎Trei mii.
‎Trei mii? Nu se poate. Pentru Dumnezeu!
‎- În zeci! ‎- O sută ori treizeci.
‎Nu se poate. Vezi în zeci!
‎- Nu! ‎- Trei sute. Atât e.
‎- Da, 300. ‎- Da.
‎Draga mea,
‎sunt 300 de zeci în 30 de sute.
‎Mersi, tată! Când te întorci?
‎- În vreo două zile. ‎- Unchiul Moi e cu tine?
‎Da, e aici.
‎Zi-i că a murit Pou!
‎A murit Pou, draga mea?
‎De ce nu-i spui chiar tu? Ți-l dau acum.
‎Bună, prințesă!
‎- A murit Pou. ‎- Ce s-a întâmplat?
‎I-am dat prea mult să mănânce ‎și nu m-am jucat cu el.
‎Nu-i nimic, draga mea. Nu fi tristă!
‎O să adoptăm un Pou 2.
‎- Cine e Pou? ‎- Animalul ei virtual de companie.
‎- Sau îi putem spune altfel. ‎- Bine.
‎- Te iubesc mult, prințesă. ‎- Și eu.
‎- Du-mă la spital! ‎- Nu te teme, glonțul a ieșit.
‎Oprim sângerarea, ‎curățăm rana și te cos.
‎Știi și să coși răni?
‎Chirurg, prostituată, brutăreasă.
‎Nu putem merge la spital. ‎Dacă o facem, anunță poliția.
‎Va trebui să-i denunți. ‎Apoi, Romeo te va urmări și pe tine.
‎Am lăsat deja o dâră de cadavre.
‎„O dâră de cadavre.”
‎Am petrecut ziua în larg. M-au împușcat, ‎dar nu mă pot duce la spital.
‎Fetelor!
‎Copilul doarme. Mă duc să scot niște bani ‎din ascunzătoare.
‎Moisés!
‎Fă-mi o favoare!
‎Sun-o pe iubita mea ‎și spune-i că am plecat!
‎Ce îndrugi acolo? O să vorbești tu cu ea.
‎- O să trăiești, las' că vezi! ‎- Sunt desfigurat pe viață.
‎Spune-i că am lăsat-o pentru alta!
‎De ce? Vrei să-i frângi inima?
‎Uite, Xuan!
‎Dacă te iubește,
‎nu-i va păsa cum arăți.
‎Va sta lângă tine, o să vezi.
‎Nu mă înțelegi. Sunt terminat.
‎Sunt un monstru. Ea e o fată normală.
‎Lucrează la o grădiniță.
‎Am mințit-o.
‎Îi va fi mai ușor ‎dacă crede că am lăsat-o pentru alta.
‎Pe când încercam să-l conving pe Xuan ‎că totul va fi bine,
‎am înțeles clar că nu era adevărat.
‎Era condamnat, ca noi toți.
‎Cei ca noi nu le putem spune ‎femeilor iubite cu ce ne ocupăm în viață.
‎Nu poți dezvălui adevărul
‎pentru că renunți automat ‎la o viață normală.
‎Vorbesc eu cu ea, Xuan.
‎Pe cuvântul meu.
‎Aveam o viață, Wendy.
‎Urma să am o casă la țară cu iubita mea ‎și să fiu fericită.
‎Dar a trebuit să vii la benzinărie, ‎să încerci să mă seduci.
‎Plimbări cu motocicleta…
‎Eu ce ți-am spus? Că aveam o iubită.
‎Dar nu ți-a păsat.
‎Te-ai întors la mine iar și iar. ‎Până ai obținut ce ai vrut.
‎M-am îndrăgostit de tine.
‎Și pentru ce?
‎Să trăiesc în minciună?
‎Să joc rolul iubitei în viața ta falsă?
‎- Schimbă asta! ‎- Ai grijă!
‎Așa.
‎Nu era o viață falsă.
‎Cea de dinainte, de la club,
‎când eram violată zi de zi, ‎aia era falsă.
‎Asta e cea adevărată.
‎Sau…
‎cel puțin, am crezut ‎că aveam dreptul să duc una.
‎Sau să mă îndrăgostesc din nou.
‎Fiindcă prima oară…
‎n-a fost… o situație fericită.
‎M-am prostituat ‎ca să-mi scap iubita de sărăcie.
‎M-a părăsit.
‎Am rămas acolo, la mâna acelor ticăloși.
‎Și nu m-a salvat nimeni, ‎cum vezi în filme.
‎Gina m-a salvat.
‎Și Coral.
‎Iar atunci, a început viața asta.
‎Și m-am gândit…
‎că aveam să fiu închisă pe veci, ‎departe de tot și de toate…
‎Și te-am văzut.
‎Și tu pe mine.
‎Și mi-ai zâmbit.
‎Iar în acele 20 sau 30 de secunde…
‎nu mi-a fost teamă, știi?
‎M-am simțit ca o fată normală.
‎Apoi, m-am întors acasă.
‎Și…
‎am scos benzina ‎din rezervorul motocicletei,
‎ca să te văd a doua zi.
‎Moisés, crezi că Iisus a avut dreptate?
‎Că sensul vieții
‎este să fii bun și iertător?
‎Eu credeam că bărbații sunt robii ‎pornirilor carnale.
‎Ai instinctelor primare.
‎Sulele noastre…
‎Foamea…
‎Ambiția…
‎Egoismul, avariția…
‎și răzbunarea.
‎De-aia suntem aici.
‎Ca să ne răzbunăm, futu-i.
‎Și uită-te la noi!
‎Poate că Iisus avea dreptate
‎și puteam lua cina fericit ‎cu fetele mele,
‎învățând-o matematică pe cea mică.
‎Dacă asta e ultima mea noapte?
‎Viața mi-a dat deja un semn, Moisés.
‎Era să mor deja o dată.
‎N-am fost atent la semne.
‎A doua oară nu le mai ignor.
‎Pe bune,
‎chiar era nevoie de toate astea?
‎Să-ți spui povestea așa,
‎cu femeile care strică totul?
‎Întâi, am mușcat din măr, ceea ce e fals,
‎dar ne-ai pedepsit cu durerile nașterii.
‎Ești o jigodie.
‎Și apostolii? Doisprezece bărbați.
‎O prostituată.
‎Iar ce-mi place cel mai mult…
‎e că întâi ți-ai creat amicul.
‎Apoi, ca să nu se plictisească,
‎i-ai luat o coastă și ne-ai creat pe noi.
‎Ne-ai făcut din rămășițele bărbatului.
‎Spui că nu știai ‎câtă durere aveai să provoci?
‎Ai știut de la început ‎că n-avea să le fie ușor femeilor.
‎Sigur că ai știut.
‎Nu faci o reclamă așa de tâmpită ‎unei specii create chiar de Tine.
‎Ne puteai promova un pic mai mult.
‎Bine, scuze!
‎Iartă-mă! N-am vrut să te cert. ‎Ai destule pe cap…
‎Dar să știi…
‎Acum trebuie ‎să reparăm totul singure, știi? Și…
‎E din ce în ce mai greu.
‎E foarte greu.
‎Sfântă Fecioară, regină a mărilor!
‎Ocrotește-o pe prietena noastră, Gina! ‎E o femeie bună.
‎Ce dracu' facem aici?
‎Pierd tot sângele.
‎Sângerez până mor!
‎Eu plec.
‎Mă duc la spital, futu-i!
‎Stai jos ,Caltaboș.
‎Nu.
‎Nu. N-o să sfârșesc ca Xuan.
‎- Nu voi păți la fel. ‎- Liniștește-te! Stai jos!
‎- Lasă-mă în pace! ‎- Nu, așa va fi mai rău.
‎Ce-o să-mi faci?
‎O să-mi faci ca lui Christian?
‎Ce naiba înseamnă asta?
‎Și eu vreau să aflu.
‎Ce naiba vrei să spui?
‎Că te lăsăm să mori ‎cum l-au lăsat târfele alea pe Christian?
‎Spune-i, la naiba! Boul ăsta o ia razna!
‎Privindu-l pe Romeo în acea clipă,
‎disperat să obțină aprobarea mea,
‎am înțeles că era mai speriat ‎decât când fusese rănit de harpon.
‎Spune-i!
‎Și decât în cele două dăți ‎când a fost cât pe ce să moară.
‎Dar mi-a fost mai ușor ‎să continui să-l cred
‎decât să-mi accept bănuielile ‎și să-mi șterg toată viața cu buretele.
‎Deocamdată.
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu