EN NETFLIX-SERIE
-Ser du nåt? -Man ser inget i den här solen.
Luta dig ut då, för helvete.
Kolla där borta.
Här!
Moisés!
Stilla, Moisés!
När han låg och flöt i vattnet tänkte Romeo att det vore ironiskt att dö så här,
med en pil genom bröstet,
från kvinnan som hade krossat hans hjärta, och som han var här för att döda.
Men det var inte Romeo som skulle dö.
Snälla, snälla…
Nej, snälla…
Greta!
Barnet kommer. Snälla, hjälp mig. Greta!
Greta!
Är du skadad?
Det är ingen fara, kulan gick igenom.
Hör du?
Tjejerna vinner.
Du måste hjälpa till att förlösa mig.
Ta min hand. Kläm åt.
Kläm åt hårt. Och krysta.
Kom, Moisés!
-Det går inte. -Vad ska vi göra?
Hitta nåt vasst.
Okej.
Nu kommer mitt barn.
Och jag försvinner, Greta.
Håll ut.
Men jag är lycklig.
För jag vet att han klarar sig.
Och att vi kommer att träffas i porten till det här livet.
Och om så bara för ett ögonblick,
ska vi få träffa varandra.
Du behöver skära upp mig.
-Nej. -Du måste skära upp mig, snälla.
Okej…
-Du klarar det. -Okej…
Jag gör barnet och dig illa! Jag kan inte!
Inget kan göra mig illa nu.
Ingen fara.
Ge mig det.
Kom hit.
Moisés…
Vi sticker härifrån.
Vi åker.
Ta ut honom.
Tjejerna.
Vad gör du?!
Barnet var på väg. Jag klarar inte av att få ut det.
Gina.
Hon är inte stark nog.
-Hon är jättesvag. Gina! -Gina!
Gina.
Vann ni?
Gjorde ni det?
Ni måste ta ut barnet. Snälla.
Dra hårt. Det är för svårt. Snälla, få ut honom. Jag ber er.
Det läcker in vatten. Vi måste av båten.
Det finns en livflotte på däck. Öppna den.
Ta ut honom.
Är du säker?
Vi måste öppna den. Kniv!
Lever han?
Andas.
Ge mig honom.
Såja.
Det blir bra.
Kom igen.
Snälla.
Min pojke.
Du klarade det.
Du klarade det, gumman.
Gina?
Gina!
-Nej, Gina. Snälla. -Gina?
Flotten är i.
Jag förblöder.
-Vi måste till ett sjukhus. -De ställer frågor.
-Doktor Guerra? -Ja?
Vi har problem. Flera sårade.
Du måste komma till Almería.
Vad är situationen?
Två skjutna med harpun och en brännskadad.
Var sitter harpunerna?
Romeos har genomborrat bröstkorgen. Cachopos sitter i magen.
-Han blöder ymnigt. Ska jag dra ut den? -Absolut inte.
Om tarmarna punkteras kan blödningen bli mycket värre.
Om magens innehåll läcker ut blir han förstörd inombords.
-Jag måste operera honom. -Okej.
På vilken höjd sitter harpunen, Romeo?
Romeo?
Den sitter på vänster sida, i höjd med axeln.
-Fem fingrar ovanför… -Där finns inga organ.
Dra ut harpunen i spetsen, desinficera och stäng såret.
-Okej. -Har vi nål och tråd?
Jag har nåt här.
-Vilken grad av brännskada är det? -En hög grad.
Du måste vara mer specifik. Beskriv brännskadan.
Han fick en nödraket i ansiktet.
Krutet fastnade i huden.
Han brann i 10–15 sekunder.
Huden är rosa med svarta partier, ögonen mjölkvita…
Mjölkvita?
-Som på en ugnsbakad fisk. -Då är det tredje graden.
Det krävs operation och transplantation av hud och delar av ansiktet.
Stäng av högtalaren, Moisés. Kinesen blir ju rädd.
Jag klarar mig inte tills doktorn kommer från Teneriffa.
Okej…
Jag kan åka till sjukhus ensam.
Jag kan säga att det var en dykolycka.
Se på mig, Cachopo.
Vi kan inte åka till sjukhuset.
Kom hit. Prata med Garrigues, så ordnar han med ett privatplan.
Vi ses om några timmar.
Han är här om några timmar.
Vi ska lägga förband med bakteriedödande salva över Xuans ansikte.
Okej.
Darwin.
Du är i bäst skick.
Du får gå till apoteket.
Drick.
Bit.
Då så…
Ett…
Två…
Få ut mig härifrån.
Om jag ska dö vill jag inte göra det i en sunkig husbil.
Romeo.
Om jag förlorar en liter blod till eller två så dör jag.
Jag vill gå till sjukhuset.
Låt oss njuta av den mest magiska stunden på dygnet.
Solnedgången.
Vi behöver ett rum för natten.
För er tre?
Fyra.
Fan, det är hemifrån.
Är du vaken så här sent, gumman?
Det går dåligt med läxan.
Kan inte din storasyster hjälpa dig?
Hon har pyjamasparty och det Linda María säger stämmer inte.
Okej, låt höra.
Hur många tiotal går det på 30 hundratal?
Ta fram miniräknaren.
Ett ögonblick, gumman.
Få se nu…
Hundratal är hundra…
Ja.
3 000.
Men det kan det väl inte vara?
-Tiotal, för helvete. -100 gånger 30.
Nej, det ska vara i tiotal.
-Just det. -300, ska det ju vara.
Gumman, det går 300 tiotal på 30 hundratal.
Tack, pappa. När kommer du hem?
-Om ett par dagar. -Är farbror Moi med dig?
Ja, han är här.
-Hälsa honom att min Pou har dött. -Har din Pou dött, gumman?
Du kan berätta det för honom själv. Här kommer han.
Hej, prinsessan.
-Min Pou har dött. -Vad hände?
Jag matade honom för mycket och lekte för lite.
Det är ingen fara. Var inte ledsen.
Vi kan adoptera en Pou 2.
-Vem är Pou? -Ett virtuellt husdjur.
-Eller så får han heta nåt annat. -Okej.
-Jag älskar dig, prinsessan. -Och jag dig.
-Jag måste till sjukhuset. -Ingen fara, kulan gick igenom.
Vi stoppar blödningen och rengör, och jag kan sy.
Så du kan sy igen sår också?
Kirurg, hora och konditor.
Vi kan inte gå till sjukhuset.
Då ringer de polisen.
Då måste du göra en anmälan, och sen är de ute efter dig också.
Vi har redan lämnat ett spår av lik efter oss.
"Ett spår av lik…"
Jag skulle ta en båttur, och nu är jag skjuten och får inte gå till sjukhuset.
Tjejer.
Han sover. Jag hämtar pengarna från gömstället.
Moisés…
Gör mig en tjänst.
Ring min flickvän och säg att jag är borta.
Vad pratar du om? Du kan prata med henne själv.
-Du klarar dig, ska du se. -Jag är vanställd för livet.
Säg att jag har stuckit med en annan.
Vill du krossa hennes hjärta?
Xuan…
Om hon verkligen älskar dig bryr hon sig inte om hur du ser ut.
Du ska se att hon stöttar dig.
Du förstår inte. Jag är en spillra.
Jag är ett monster, och hon en vanlig tjej.
Hon jobbar på förskola.
Jag har ljugit för henne.
Det blir lättare för henne att tro att jag stack med nån annan.
När jag satt och försökte övertyga Xuan om att allt skulle bli bra,
visste jag att det inte skulle det.
Han var fördömd, som vi alla.
Såna som vi kan inte berätta för kvinnorna vi älskar vilket liv vi lever.
Man kan aldrig avslöja sanningen,
för när man gör det blir ett normalt liv en omöjlighet.
Jag ska prata med henne.
Det lovar jag.
Jag hade ett liv, Wendy.
Jag skulle bo i ett hus på landet med min tjej och vara lycklig.
Men så kom du till bensinmacken och förförde mig.
Med motorcykelturer…
Jag sa till dig att jag hade flickvän.
Men du brydde dig inte.
Du kom tillbaka gång på gång, tills du fick som du ville.
Jag blev kär i dig.
Men varför? För att få leva i en lögn?
Att bli täckmantelsflickvän i ditt falska liv?
Byt den där.
Försiktigt.
Så där.
Det var inte ett falskt liv.
Det förra, det på klubben…
…när jag blev våldtagen varje natt, det var falskt.
Det här är det riktiga.
Eller… Jag tyckte åtminstone att jag hade rätt till det.
Eller till att få bli kär igen.
För den första gången var…
Det blev inte så bra.
Jag blev hora för att rädda min flickvän ur fattigdom.
Och hon lämnade mig.
Och där var jag kvar, kidnappad av de där svinen.
Och ingen kom för att rädda mig, som på film.
Gina räddade mig.
Och Coral.
Och sen kom det här livet.
Jag trodde att jag skulle behöva…
…gömma mig för alltid, utan att få träffa eller prata med nån.
Sen såg jag dig.
Och du såg mig.
Och du log mot mig.
Och för 20 eller 30 sekunder…
…så var jag inte rädd.
Jag kände mig som en vanlig tjej.
Och sen åkte jag hem.
Och…
…slangade motorcykeln på bensin för att få träffa dig igen nästa dag.
Tror du att Jesus hade rätt, Moisés?
Att det som ger livet mening
är godhet och förlåtelse?
Jag har alltid tänkt att människan drivs av lägre drifter.
Primalinstinkter.
Kuken,
hunger,
ambition…
…egoism, girighet…
…och hämnd.
Det är därför vi är här, för den jävla hämndens skull.
Och se på oss.
Kanske hade Jesus rätt
och jag skulle kunna äta middag i godan ro med mina döttrar,
och förklara för min yngsta om tiotal och hundratal.
Tänk om det här blir min sista natt.
Livet har gett mig ett tecken, Moisés.
Jag var nära att dö en gång.
Jag struntade i tecknen.
Det gör jag inte om.
Ärligt talat…
Var det verkligen nödvändigt?
Att berätta din historia så där,
med kvinnor som jämt förstör allt?
Först bet vi i äpplet, vilket inte var sant, men du straffade oss
med smärtsam barnafödsel.
Du är bra taskig, du.
Och apostlarna…
Tolv män.
En hora.
Och det bästa av allt är att du först skapade din polare,
och sen, för att han inte skulle få tråkigt,
tog du ett revben från honom och skapade oss.
Du tillverkade oss av en snubbes överskott.
Förstod du inte hur mycket lidande du skulle orsaka?
Du visste från första början att det inte skulle bli lätt för oss.
Så klart att du visste.
Hur jävla dåligt kan man marknadsföra en art som man själv har skapat?
Det kunde du ha gjort bättre.
Okej, förlåt.
Det är inte meningen att klaga, du har nog som det är med…
Men för helvete, alltså…
Nu måste ju vi lösa allt själva, och det börjar bli svårt.
Mycket svårt.
Vår fru av Karmel, drottning över haven.
Ta hand om vår vän Gina, är du snäll.
Hon är snäll.
Vad fan gör vi här?!
Jag förblöder ju, för helvete!
Nu går jag.
Nu går jag till ett jävla sjukhus.
Sätt dig, Cachopo.
Nej.
Nej, jag tänker inte dö som Xuan.
-Det ska inte hända mig. -Lugna dig. Sätt dig.
-Släpp! -Det skulle bara bli värre.
Vad tänker du göra med mig?
Som med Christian?
Vad fan menar han med det?
Inte vet jag.
Vad fan menar du?
Skulle vi låta dig förblöda som subborna gjorde med Christian?
Säg det till honom! Den jäveln har mist förståndet!
När Romeo så desperat försökte vinna mitt godkännande
var han räddare än när han blev skjuten med en harpun.
Säg det!
Mycket räddare än de två gånger han hade svävat mellan liv och död.
Men det var ändå lättare att fortsätta tro på honom
än att ge efter för mina misstankar och se hela mitt liv rasa samman.
Än så länge.
Undertexter: Karl Hårding