EN NETFLIX-SERIE
Det er mig.
Jeg har pengene og…
…mælk, flaske, medicin…
De slog Gina ihjel.
Ja.
Jeg tænker konstant på hende.
Fortiden kommer altid tilbage.
Især når man mindst venter det.
Så lad os gøre en ende på fortiden.
Vi må slå Romeo ihjel.
Vi må nakke røvhullet.
For hans skyld.
Vi giver ham det normale liv, hans mor ikke fik.
Det liv, vi ikke fik.
Hvad snakker I om?
At dræbe en morder og gangster?
I er bindegale.
-Farlige og bindegale. -Læg dig.
-Er du okay? -Ja.
-Lad mig hjælpe. -Nej.
Antibiotika. Tag det i mindst ti dage, ikke?
Skift selv forbindingen. Du tager ikke på sygehuset.
For så opdager de, du blev skudt.
En halv million euro, tror jeg.
Hvad?
Jeg har ikke brug for alle pengene, og måske er du en dag
træt af benzintanken.
Gør dig klar. Jeg får fat i en taxi.
Hej, det er værelse 216. Jeg skal bruge en taxi.
Ja, med det samme.
Tak.
Hej?
-Er du okay? -Hvad så bagefter?
Det gør ingen forskel.
Om vi så skifter hårfarve, by eller identitet, gør det ingen forskel.
De dræber os og barnet.
Nu er det dig med hævngerrige selvmordsplaner.
Måske ender de godt.
Okay.
Lad os nakke svinet.
Men lige en ting til.
Hvad?
Jeg brænder klubben ned.
Jeg vil se det skide skilt fra Las Novias brænde midt i ørkenen.
Det er, hvad det hul fortjener.
Og vi redder pigerne.
Ligesom os skal de have et normalt liv.
Det er en aftale.
Hallo?
Taxien venter.
-Hej. -Hej.
Nå, men…
Hvil dig. Du må være træt.
Havet og sejlturen trætter.
Pas på dig selv.
Stop!
Vend om.
-Det bliver 12,70. -Her.
Jeg har ingen byttepenge.
Behold dem.
En hver, ikke?
Vi kan købe ægte våben og beholde dem her, hvis vi mangler hjælp, for…
Hvad laver du her?
Aner det ikke.
Jo, jeg gør.
Jeg…
Jeg kan ikke tage på sygehuset, så jeg tænkte,
jeg vil være her hos jer.
I ved mere om skudsår.
Du kunne sige, du kom til skade, da du dykkede.
Nej. Jeg bliver her og hjælper jer med at få hævn.
I slap fra dem, der mishandlede og udnyttede jer i klubben.
Og jeg skred, som om I havde smadret mit liv.
Som om I var de onde.
Men det er omvendt. I er heltene.
Så…
Jeg bliver.
Mens I dræber mændene, passer jeg barnet og laver mad.
Man kan ikke både nakke alfonser og give flaske, vel?
TENERIFE - TI DAGE EFTER
Jeg skal tisse.
Wendy overtalte mig til, at det var lettest og mest effektivt at befri pigerne
ved at skygge Romeo og skyde ham.
Koldt, uden "ond vilje" og psykotisk galskab,
uden huller i jorden og uden bulldozere.
For anden gang skulle jeg dræbe for at sikre mig friheden.
Men ligesom første gang gik tingene ikke helt efter planen.
I stedet for frihed var jeg på vej direkte ned i helvede for evigt.
Mere end nogensinde før.
Coral. Coral, det er Romeo.
Han er alene.
Heldet er med os i dag.
Ikke så tæt på, han ser os.
Okay.
-Han drejer. -Følg efter. Tab ham ikke af syne.
Han stoppede.
Han taler vist i telefon.
-Det var Coral! -Nej, det var ikke.
-Stop! -Det var Coral!
Far, du kører for stærkt.
-Fuck! -Stop! Far!
-Far! -Lad være!
Stop!
Undskyld.
Er I okay deromme?
Clara! Hvad skete der, skat?
Jeg vil ikke bo hos dig mere.
Jeg vil bo hos mormor og morfar. Sammen med Lola.
-Okay, vi tager hj… -Nu!
Var det stensikkert dem?
Det var Coral og Wendy.
Gina var der ikke. Der var en rødhåret. Det er nok hende fra båden.
Ja, hende kender jeg. Jeg får fat i dem.
Moisés.
Jeg ved ikke, om det er så smart.
Hvad?
Måske skulle vi stoppe.
Nej.
Nej, Romeo.
Det handler ikke om tilgivelse.
Det gælder kun én ting.
Liv eller død. Ingen vej tilbage.
De lever, eller vi lever.
Men bare rolig. Jeg slår kællingerne ihjel.
Og jeg stopper ikke, før de alle er døde.
Fuck.
-Jeg kommer tilbage senere. -Rubí!
Kom ind. Bliv bare. Jeg skal nok drikke den der sjus.
Tak.
Ræk mig tæppet. Jeg har det skidt.
Tak.
Godt, du passer på mig.
Sæt musik på, så jeg slapper af.
Den, ja. Kom her.
Kom her. Rubí, kom her. Læg dig ned.
Læg dig her hos mig.
Sådan.
Sådan. Sammen.
Sådan.
Jeg har sådan brug for dig.
Jeg har holdt øje med dig, mens du har været her.
Jeg kunne se tiltrækningskraften mellem os.
Vi er som to modpoler.
Du er kærligheden.
Sødmen.
Beskyttelsen, jeg har brug for.
Du er hjemmet.
Moderen.
Alt det, jeg mistede.
Kom, lad os danse. Lad os nu danse.
Hvad fanden skete der?
Hvad med at sige noget? Du har ikke sagt en lyd, for fanden.
Jeg ved det ikke.
Så du ikke Romeos døtre?
-Nej, jeg gjorde ikke. -Drop det nu.
Nej. Hvorfor tog du hovedtelefoner på?
Det ved jeg ikke! Jeg så dem ikke. Lad mig være!
Du må ikke være vred på hende.
Det var ikke med vilje. Hun så dem ikke.
Men Romeo så os. Vores plan er noget lort nu.
Det var vores eneste mulighed.
Den eneste.
At dræbe Romeo, uden de anede uråd.
Hun ødelagde alt, for nu ved han, vi er her.
Han sender sine lejemordere efter os, og de finder os.
Da jeg hørte Wendy sige, jeg havde ødelagt planen,
indså jeg, jeg havde ødelagt langt mere.
Jeg havde ødelagt noget mellem os to for evigt.
Det kunne intet rette op på.
-Los Cactus, kan jeg hjælpe? -Goddag.
Jeg har en pakke til Greta. Jeg ringede til hende.
Hun var ikke hjemme, men arbejder hos jer på tanken.
Hvem Greta? Braun?
Ja.
Hun arbejder her ikke mere. Beklager.
Nå, men tak alligevel. Hav en rar dag.
Goddag. Jeg har en pakke til Greta Braun.
Hun skulle bo hos jer.
Goddag. Jeg har en pakke til Greta Braun.
B-R-A-U-N.
Braun.
Okay, tak.
Goddag. Bor Greta Braun der?
Jeg skulle tale med Greta Braun. Hun bor vist hos jer.
Du er så smuk.
Rubí.
Men selvfølgelig kan vi ikke være en familie uden at være gift.
Hov!
Hvad er der? Nej. Jeg ved, hvad du tænker. Nej.
Du tænker på din gæld til mig og vores fortid. Lad være med det.
Jeg tilgiver dig.
Jeg giver dig også penge, når vi er gift. Til din far.
Vi tager til Santo Domingo med pigerne og møder din familie. Lyder det godt?
Ved du, hvad vi kan gøre,
så det hele er mere naturligt?
Vi kan få et barn.
En skøn tanke.
Det bliver skønt at være en familie.
Fra nu af prøver vi at få en bolle i ovnen på dig hver aften.
Indtil du bliver gravid.
Hvorfor ringer fastnettelefonen?
Det er dem.
De vil se, om jeg er her.
Tag den. Sig: "Romeo er her ikke".
-Hallo? Hvem er det? -Giv Romeo røret.
Det er Moisés.
Moisés.
Romeo, jeg ved, hvor pigerne er.
De bor i Azul Tropical-villaerne. Ved La Caleta.
Godt. Bliv i røret.
Jeg henter tyren og Darwin. De kan hjælpe med at dræbe dem.
Darwin! Tyr!
Moisés?
Det er Rubí.
-Hvad er der? -Romeo dræbte din mor.
Han lagde hende i en fryser, så da du ville se hende,
måtte vi tø hende op og sminke hende.
Så kørte vi hende til plejehjemmet, hvor en af kunderne arbejder.
Hvad fanden mener du?
Jeg så min mor på det plejehjem, og hun levede.
Nej. Det var mig.
Det var mig, der var koblet til alle maskinerne.
Jeg hørte dig sige til hende, Christian var blevet dræbt.
At han var begravet ved siden af jeres far for at give ham styrke,
for de ville få svært ved at komme i himlen, ikke?
Hvorfor fanden skal jeg tro på dig?
Han dræbte også Christian.
Pigerne skød ham kun i maven, men Romeo tog din bror med i klubben.
Der holdt han ham i 11 timer, mens han forblødte.
Så kørte han ham væk og overlod ham til døden som et dyr. Som en køter.
Han sagde, det var pigerne, så du ville dræbe dem, men det var det ikke.
Det var opspind og løgn. Han er morderen.
Det er ham, du skal dræbe, ellers… Forstår du det?
Jeg vil se min mor.
Så skal du gøre noget.
Jeg kunne ikke tro på Rubí.
Eller tro, at ham, der var som en bror
og talte om Jesu tilgivelse, faktisk var djævlen selv.
Han fik mig til at tro på, familien var det vigtigste,
men dræbte og frøs min mor ned.
Tag dem.
Christian er død, mor.
Jeg begravede ham ved siden af far for at give ham styrke.
De to får svært ved at komme i himlen.
Mens jeg hoppede i sengen med hans døtre, lod han min bror forbløde i 11 timer.
Han gjorde alt det, så jeg blindt lod mig styre.
Gør du mod mig som med Christian?
Beviserne og ikke harme fik mig til at ændre alt.
Djævlen var farlig og sindsforvirret, og jeg var hans bedste værk.
Planen er sat i værk. Kællingerne har 20 minutter at leve i.
Moisés?
Moisés!
Det er Ginas.
Hun er død.
Det var trist med Gina.
Hør efter.
Det tager to dage at forklare lortet, og det har vi ikke tid til.
Så I må bare tro på mig.
Om lidt kommer Romeos lejemordere for at skyde knoppen af jer.
-I kan følge med eller dø. -Hvorfor skal vi tro på dig?
Ville jeg dræbe jer, havde jeg gjort det. Se, hvordan spillet har ændret sig.
Nu er det mig, der vil dræbe Romeo. Han dræbte Gina.
Og han dræbte min mor.
Og min bror.
Så skæbnen har bestemt, at vi nu er på samme tide.
Vi skal følge levende med, for du vil ikke skyde os her.
Vil du have os væk herfra…
…så må du dræbe os.
Tror du ikke på mig?
Vi bliver skudt om under et minut.
Wendy, han taler sandt. Kom.
Jeg synes også, vi gør det. Lad os tage med, og så ser vi.
De er her.
Vinduet på toilettet.
Afsted.
Pengene!
-Pengene. -Wendy.
Det kan vi ikke nå. Wendy!
Denne vej.
Ned!
Duk jer!
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen