SONG OF THE BANDITS
I 1905 UNDERTVANG JAPAN SIG KOREA.
KOREANERNE DANNEDE MODSTANDSSTYRKER, HVORAF MANGE SØGTE TILFLUGT I MANCHURIET.
Fra nu af skal alle adlyde Kejserriget Japan!
GYEONGSEONG, OKTOBER 1915
Stol på generalguvernøren og det Japansk-Koreanske Kompagni!
Ekstra nyt!
Under lighedsprincippet skal alle indrapportere om deres ejendomme!
Således kan I sikre jeres rettigheder som jordejere.
Af vejen! Flyt jer!
Alle vil blive rige!
Mester!
Det er kommet.
Jeg tror, vedkommende er her.
Personen, du leder efter.
TAEPYEONG-DONG, 18. REGION, LANDSBYEN MYEONGJEONG, NORDLIGE GANDO
Dø!
Løjtnant Lee.
Major Miura venter på Dem. De bør gøre Dem klar.
Det er en vigtig begivenhed for Dem,
og jeg har ordrer til at sørge for, at De deltager.
Og de skal tage Deres uniform på.
Den mand, jeg vil præsentere i dag,
var, som nogle af jer måske ved,
engang min slave.
Uden det mægtige Japanske Kejserriges hjælp
var han forblevet en navnløs slave resten af sit liv.
Og han var ikke blevet min bedste ven,
min kammerat og broder.
Han er en krigshelt, der ødelagde russernes artilleri ved Sapyeong,
og en sand patriot, der knuste oprørerne under nedkæmpelsen af militserne.
Byd ham velkommen med et stort bifald.
Sekondløjtnant Lee Yoon.
Sagde du: "Gør det ikke igen"?
Jeg har haft så meget besvær med at planlægge det,
og du sad bare her og drak dig fuld?
Der er gået seks år.
I seks år ventede jeg på dig.
Jeg sagde ikke, jeg ville tilbage til hæren.
Hvordan kan du sige det til mig?
Jeg rejser i morgen. Der er nogen, jeg skal møde.
Måske kommer jeg ikke tilbage.
Hvad snakker du om?
Hvad mener du med, at du måske ikke kommer tilbage?
Er jeg en vittighed for dig?
Fordi jeg frigav dig og blev din ven?
Tænk dig nu godt om.
Jeg var engang din ejer.
Du kan takke mig for, at du er her nu, din idiot!
Jeg brændte dine slavepapirer i 1894.
Jeg gjorde dig til soldat,
kaldte dig krigshelt og hjalp dig med forbindelser, din klovn!
Den yngste Joseon-fødte major i den japanske hær, Shohei Miura.
Hvordan tror du, du opnåede den rang?
Jeg har gjort rigeligt.
-Så lad mig gå nu. -Hvad? Lade dig gå?
Handler det her…
Handler det her om den begivenhed? I Gurye, for seks år siden?
Vi fulgte ordrer dengang.
Jeg har jo sagt, at der var intet, jeg kunne gøre!
Pokker tage det.
Jeg burde have dræbt dig den dag.
Hvorfor er du så højlydt? Det er jo umuligt at have en samtale!
Det her går ikke.
Rejs dig op. Har du en pistol?
Tag den her. Tag den og rejs dig op, okay?
Så jeg kan skyde knoppen af dig denne gang.
Dræb mig og gå, eller dø lige her.
Lad os afgøre det én gang for alle.
Hvad?
Er du bange for, at jeg skyder dig igen?
Hvis du er bange, så bliv her.
Bare bliv her hos mig!
Det er anderledes nu.
Dengang havde jeg intet at leve for.
Men det har jeg nu.
Skal vi afgøre vores skæbner her og nu?
Din lille slave-skiderik.
Vi ville ikke være her, hvis du havde dræbt mig.
Det er meget forsinket,
men Deres lille slave-skiderik, takker Dem for at frigive mig.
Lee Yoon. Stop.
Lee Yoon!
Major, gør det ikke!
Slip mig! Giv slip!
Lee Yoon!
GYEONGSEONG
WONSAN
CHŎNGJIN
HOERYŎNG, MYEONGJEONG
Yoon!
Du er ellers vokset, knægt!
Se lige dig, Seon-bok. Penge er en god ting.
En slavepige må købe sig til respekt.
-Får du så respekt? -Ja!
Men jeg er for hård mod dem. De kalder mig en dum kælling nu.
Nu bestemmer slavepigen!
Du må være træt. Hop ind.
Hvordan kom du hertil så hurtigt?
Har du ventet på mit brev i de sidste seks år?
Det må have været svært at finde personen. Tak.
Det var ikke svært. Du behøver ikke takke mig.
Lod den Unge Herre dig bare gå uden at protestere?
Jeg truede ham.
-Jeg truede med at dræbe ham. -Du skulle have gjort det.
Kan du huske, hvordan han slog mig?
Han slog mig for ikke at varme rummet op. Han var sådan et dumt svin.
Min ryg gør stadig ondt.
Nok har jeg tjent mange penge, men min krop husker stadig fattigdommen.
Pokkers også.
De idioter er blevet fanget igen.
Hvorfor slås for friheden, hvis du bare får dig selv slået ihjel?
Var det japanerne?
Jeg ved ikke, om det var japanerne eller banditterne.
-Hvorfor skulle banditter dræbe dem? -For penge.
Frihedskæmperne er blot penge her.
Gando er slet ikke som Gyeongseong.
Japanerne har opslugt Gyeongseong.
Men selvom alle savler over stedet her, har ingen overtaget det.
Der er ingen klar leder.
Kinesisk jord, japanske penge og Joseons befolkning.
Hvem tror du vil overtage stedet?
Hvad er der?
Yoon. Tag den.
Hav den altid med. Sandstormene er ikke sjove.
Den har lagt sig. Lad os fortsætte.
-Er det landsbyen? -Ja.
Myeongjeong. Den fineste by i det Nordlige Gando.
Fantastisk, ikke?
LANDSBYEN MYEONGJEONG
Lad os få to gange nudler.
Sid ned. Nudlerne her er fantastiske.
-Der er næsten ingen joseonske butikker. -Ingen har råd til at åbne en.
Jeg er den rigeste joseoner i området.
Tjener du penge på hotellet der?
Nej, det giver knap nok overskud.
Jeg sælger våben for tiden.
Der er mange kampe.
Måske smadrer en frihedshær en japansk styrke
og tager alle deres våben, fordi de er penge værd.
Jeg køber dem billigt og sælger dem til kineserne med profit.
Når det står svært til, sælger jeg til banditterne.
Jeg sælger dem overalt.
Tak.
Okay, lad os spise. Værsgo.
For øvrigt…
Hvordan vil du tjene penge?
At finde personen er én ting, men hvordan vil du forsørge dig selv?
-Jeg er ikke kommet for at leve her. -Hvad mener du?
Er du kommet for at dø?
Hvem fanden er det?
Gør det ikke! Nej!
Hvem er de?
Ikke igen. Jeg er lige ved at spise!
Op med dig.
Man skal ikke blande sig. Det er bedst at undgå dem.
Vi er færdige. Kom nu med!
Kom her.
Yoon!
Hold kæft, jeg var nær død af skræk!
Hvorfor stod du bare og stirrede på dem?
Hvem er han?
Jang Ki-ryong. Han er en bandit.
De døde derovre er Nodeoksans mænd.
De slås konstant om kontrollen med markederne i Myeongjeong og Gando.
-For fanden. -Hvad gør politiet?
Åh, de idioter er bare…
Dér kommer de.
Kan du se ham, der går forrest?
Kommissær Ōoka fra konsulatet. Han har ansvaret for hovedgaden.
Et dumt svin, af værste slags.
Hej. Ryd det op.
Flytter de bare ligene? Vil de ikke fange morderen?
Ikke når morderen er Jang Ki-ryong,
den bandit i Gando, der er bedst til at fange frihedskæmpere.
Pokkers også.
Så de ignorerer det, fordi han dræber frihedskæmpere?
-Det går altid ud over joseonerne. -Det er ikke så slemt lige nu.
Snart kommer der et blodbad.
Man siger, at den japanske hær snart kommer hertil.
De vil overtage Manchuriet og Gando.
Du godeste. Med banditter, politiet og den japanske hær, der alle går amok,
så bare tænk, hvad der vil ske med os og frihedskæmperne.
Så Yoon,
du må være forsigtig med frihedskæmpere og holde dig fra joseonere.
Vi har ikke et land, der beskytter os. Så vi må klare os selv.
Brænd dem.
Kom så.
Kom så!
Yoon. Tager du allerede af sted?
Jeg kunne ikke sove. Hvorfor er du allerede oppe?
Nogle idioter skød midt om natten, og det vækkede mig.
Det er uhøfligt at skyde, når folk sover.
De skyder altid, de skøre idioter.
Sælger du dem ikke våbnene? Forretningen blomstrer jo.
Penge er rare, men folk skal også kunne sove.
Jeg burde skrive i kontrakten, at våbnene ikke må affyres efter kl. 8.
Banditter plejer ikke at følge reglerne.
-Jeg må afsted. Jeg står i gæld til dig. -Du skylder mig ikke noget.
Jeg er bare glad for at se dig.
Men Yoon, angående det, du sagde i går…
Hvad mente du med det?
Ikke noget. Jeg sagde det bare.
Hvis du ikke er her for at leve, hvorfor så?
Du efterlod alt og kom hertil for at…
Nej, vel?
Hvem er den mand, du skal møde?
Hvem er Choi Choong-soo?
TAEPYEONG-DONG
Hvem er du?
Har Nodeoksan sendt dig?
Jeg undskylder.
Jeg vidste ikke, du var en landsmand.
Jeg er glad for, at du ikke kom noget til.
Nå, men hvad bringer dig til vores landsby?
Jeg er kommet hertil…
…for at fortælle Dem noget.
Sagen er…
Hun hedder Eon-nyeoni.
Hun ankom for kun fem dage siden.
Hun har levet som en bonde hele sit liv,
men endte her, da det Japansk-Koreanske Kompagni ødelagde hendes liv.
Undervejs støde hun på en gruppe banditter,
og de dræbte hele hendes familie.
Jeg ved, at alle kan fortælle en historie nu om dage,
men når jeg ser hende, skærer det mig i hjertet.
Men hvad var du ved at sige?
Hvad er det, du vil fortælle…
Hr. Choong-soo!
-Hr. Choong-soo! -Hvad er der?
De må komme, hurtigt.
Du behøver ikke råbe. Hvad sker der?
Den slyngel Kang Du-man siger, han vil forlade landsbyen.
Det er jo helt hen i vejret.
-Hvorfor siger han det? -Hvad mener De?
Han er bange for, at Nodeoksan dræber ham!
Det, du ville sige,
kan det vente lidt?
Ja. Jeg venter.
Eon-nyeoni vil vise dig til rette. Vi ses senere.
-Okay. -Spis op.
Præsten rejste til Yeonhaeju for tre eller fire år siden,
så kirken står tom nu.
De kan bo her.
Og selv hvis De hører noget, så gå ikke udenfor.
Ellers slår banditterne Dem ihjel.
Hvorfor er Nodeoksan interesseret i stedet her?
Han er en bandit.
Hvilken anden grund kan han have?
For at være helt ærlig er vi joseonere de nemmeste mål.
De bliver ikke straffet for at dræbe os.
Jeg hørte, du kom for fem dage siden.
Hvad lavede du i Joseon?
Som De hørte, var jeg en bonde.
Hørte De ikke, hvad han sagde?
I så på mig, mens I talte sammen.
Dine hænder ligner ikke en bondes. Du har båret våben.
Hvordan kan De se det bare på mine hænder?
Har De en shamans syn?
-Hvem er du? -Hvad mener De?
Hvorfor skjuler du din identitet? Hvorfor er du kommet hertil?
Hvad taler De om?
Hvem skjuler noget her?
Skulle jeg være en frihedskæmper?
Det tror jeg ikke.
Jeg spørger dig én gang til.
Hvem er du?
De ville ikke bryde Dem om svaret.
Ikke det? Så lad os gøre det, vi er gode til.
Hvem er du? Hvorfor er du her?
Jeg er her for at dræbe dig.
-Jeg bliver betalt for at dræbe folk. -Hvem betalte for mig?
Det må jeg ikke afsløre. Men jeg er fra Gyeongseong.
Hvordan vidste du, jeg var her?
"Taepyeong-dong, 18. region, Landsbyen Myeongjeong, Nordlige Gando."
Du efterlod en besked.
Du burde være rejst uden spor.
Du er alt for sjusket.
En Mauser C96. Du har en fin pistol.
En Type 14 Nambu.
Du har en elendig pistol.
Du ved godt, at en Type 14 Nambu ofte går i baglås, ikke?
Der er 30% chance for, at du dør.
Og 70% chance for, at vi begge dør.
Vil du satse dit liv på en 30% chance?
Du er modig.
Det komplicerer tingene.
Slet ikke. Det bliver nemmere, når du smider pistolen.
Du taler med en pige, der bliver betalt for at dræbe folk.
Jeg skal udføre min opgave. Vil du ødelægge min karriere?
Der er en anden, der skal dræbe mig.
Og hvem er det?
Du har lige set ham.
Skal hr. Choong-soo dræbe dig?
Hvad i alverden har du gjort ham?
Noget, man aldrig bør gøre mod en anden.
Det gjorde jeg.
Og derfor kan jeg ikke lade dig dræbe mig.
Jeg ved, du var i den japanske hær.
Jeg tror godt, jeg ved,
hvad du gjorde mod hr. Choong-soo.
Okay. Jeg gør, som du siger.
Ikke fordi, dine ord rører mig.
Det er passende, at hr. Choong-soo dræber dig.
Kun derfor.
Han har behandlet mig godt, mens jeg har været her.
Jeg vil fortælle min klient, at jeg slog dig ihjel.
Men hvis jeg ser dig igen i fremtiden,
så er du sikker på at dø.
Jeg kunne skyde dig i ryggen, som en kujon.
Nå, ja.
Min klient bad mig sige noget, før jeg dræbte dig.
"En hund dør,
når den forlader sit hjem."
Dø godt.
Håber, du har bedre held i dit næste liv.
-Prøv ikke at stoppe mig! -Hold nu op, Du-man!
Hvis du rejser, hvordan skal vi andre så klare os?
Giv slip på mig! Jeg rejser!
Hvad venter I på? Lad os komme væk!
Hvad laver du her? Det styrter ned. Gå indenfor.
Jeg prøvede at vente, men jeg kan ikke.
Vi må tale sammen.
Jeg er her på grund af det, der skete i Gurye for seks år siden.
Jeg er ganske forbløffet lige nu.
Hvad har du at sige om det, der skete i 1909?
Som De jo ved,
førte den japanske hær en kampagne dengang for at udrydde frihedskæmperne.
Utallige soldater døde dengang.
Og jeg hørte, at de overlevende flyttede til enten Manchuriet eller Yeonhaeju.
De var en af dem.
Og hvordan kan det være, at du ved så meget om det?
Jeg var der selv.
Som soldat i den japanske hærs fjerde infanteriregiment.
Jeg anførte en specialenhed i 5. kompagni.
Mit job var at finde mistænkte frihedskæmpere og opspore dem.
En dag fik jeg så en ny ordre.
"Find den Uovervindelige General Choi Choong-soos base, pågrib ham
og bring ham til Gwangju-fængslet."
Personen, der fandt Deres landsby og rapporterede den…
Det var mig.
Alt, hvad der skete i Gurye for seks år siden…
Det hele var min skyld.
Stå stille!
Rør jer ikke!
Stå stille!
Hvad går der af dig?
Jeg har jo sagt, at Choi Choong-soo ikke er her!
Lad os tage tilbage!
Vi har fået nye ordrer.
"Brænd den Uovervindelige Generals base." Det er vores nye ordre.
De er civile. De har aldrig holdt en pistol i deres liv!
Civile kan også en dag slutte sig til frihedskæmperne.
Ingen bliver født som frihedskæmper.
Vi fødes alle i uskyld og bliver til syndere.
Gwang-il, lad os tage tilbage.
Jeg har ikke tid til at skændes med dig. Læg dit gevær.
Gwang-il. Jeg beder dig.
Fint. Hold dig udenfor, hvis du vil.
-Kom i gang! -Javel!
-Iguchi. -Javel!
I hele mit liv
har jeg kun adlydt ordrer.
Som en uuddannet bonde afskåret fra lærdom
tænkte jeg, at jeg ikke burde prøve at skelne mellem godt og ondt.
Men det var min skyld, at så mange af mine landsmænd døde.
Og…
…også Deres familie.
Dø!
Tåbeligt nok var det først da, at jeg indså,
Dræb både kvinden og barnet.
…at jeg havde handlet uret.
Jeg vil ikke bede om forståelse for min uvidenhed.
For fanden, Lee Yoon!
Stå stille!
Giv os ordre til at skyde den joseonske hund!
-Hold kæft og læg pistolen! -Det kan jeg ikke!
Tager du hans side, fordi du også er Joseon-født?
Hej.
Hvis du siger sådan noget lort igen, dræber jeg dig. Forstået?
Du hørte dem. Hvis du fortsætter, kan jeg ikke hjælpe dig.
Så læg pistolen.
Slap af og lad os tale om…
Dit røvhul!
Det hele er min skyld.
Hvorfor fortæller du mig det nu?
Beder du mig om tilgivelse, fordi du angrer din fortid?
Jeg har ingen ret til at angre min fortid
eller til at bede om Deres tilgivelse.
Er du…
…kommet her, for at jeg skal dræbe dig, dit svin?
Er det derfor, du har sagt det hele så ligefremt?
Fordi det ville ødelægge dine planer, hvis du blev følelsesladet?
Sikke en forrådnet verden, vi lever i.
Både du…
…og jeg.
Hvis ikke du var skyld i, at min kone og min familie var døde…
…havde jeg omfavnet dig og trøstet dig.
Jeg beklager.
Forlad dette sted, eller I dør!
Forstår I?
Mor.
Mor!
Mor…
Ye-bun!
Du godeste!
Min Ye-bun er forsvundet!
Choong-soo, skal vi bare sidde og gøre ingenting?
De tog min Ye-bun!
Choong-soo, vi har ikke tid til det her.
Vi kan stadig nå at indhente Nodeoksan.
Choong-soo!
Sig noget, Choong-soo!
Åh nej! Min søde!
Nam-chun! Kom hurtigt!
Min elskede!
Min elskede.
-Gør noget! -Min elskede!
Åh nej!
Vil du ikke gøre noget?
Der er intet, jeg kan gøre.
Vi kæmpede og tabte.
Folk er døde.
Når vi har prøvet at gøre noget, fordi folk blev slået ihjel,
blev endnu flere slået ihjel.
Det ved du også godt selv.
Glem alt om, at jeg dræber dig.
Forlad os og prøv at leve som os.
Prøv at blive berøvet hver dag. At måtte flygte hver dag.
Prøv at leve i smerte hver dag.
Du bør prøve at leve sådan.
LANDSBYEN MYEONGJEONG
Jeg giver op.
Lad os se.
-En gang til! -Giv kort!
Yoon?
Lad mig se dine våben.
Vil Deres ven mon klare sig, frue?
At gå alene i kamp mod Nodeoksans bande er…
Under slaget ved Sapyeong ødelagde Yoon ene mand en russisk artillerienhed.
Den dag fik han tilnavnet "Dødens Vogter".
Han er Døden, der våger og vogter.
Det lyder jo meget flot,
men hvem skulle Døden våge over?
Over dem, der skal dø, selvfølgelig.
Et tordenvejr rasede den dag, ligesom i dag.
Yoon sneg sig bag om artillerienheden,
og da tordenbraget kom…
Bang.
Endnu et tordenbrag kom…
Bang.
Endnu et bang.
Og endnu et.
Sådan knuste han hele enheden.
Forstår du?
Går du imod Yoon, betyder overtal intet. Du skal være smart.
Hvis du prøver at slå ham med overtal, vil dine folk dø…
Hvad var det?
Til våben! Hurtigt!
…en efter en, sporløst…
Skyd!
Der er han!
…indtil ingen er tilbage.
Så du behøver kun at tænke på, hvad du vil gøre med ligene.
Skyd!
Der er gode chancer for,
at dagen i dag bliver Nodeoksan-bandens begravelse.
Kom så.
Fadervor, du som er i himlene,
helliget vorde dit navn,
komme dit rige.
Ske din vilje som i himlen således også på jorden.
Giv os i dag vort daglige brød.
-Forlad os vor skyld… -Hvad er det?
Ye-bun!
Hvad er det?
Du godeste!
Far!
Er du så opsat på at dø?
At du tager ud og slås mod Nodeoksans bande helt alene?
Det er ikke helt derfor.
Jeg blev mindet om fortiden.
Jeg så de samme ansigter her som i Gurye for seks år siden.
De ansigter, som du siger,
tilhørte dem, der havde mistet alt
og måtte leve i smerte hver dag.
Ye-bun!
Derfor gjorde jeg det.
Jeg gav dem de ansigter,
og jeg ville fjerne dem igen.
Det, det skete for seks år siden,
var det så utilgiveligt og uforglemmeligt for dig?
Undskyld.
Det hele er min skyld.
Hvad er dit navn? Jeg fik slet ikke spurgt dig.
Jeg hedder Lee Yoon.
Så ville du vel leve som en konge, nu hvor dit land er gået under?
Lee Yoon.
Det var kong Gyeongjongs navn.
Han udrettede intet i sin regeringstid.
En svag og inkompetent konge, der udrensede alle af politiske grunde.
Men der var én ting, han gjorde godt.
Han beskyttede arveprinsen, sin politiske rival, til det sidste.
Midt i det politiske stormvejr beskyttede han sin familie til det sidste.
Hvad siger du?
Vil du leve op til dit navn?
Vil du betragte dine landsmænd som din familie
og beskytte dem og passe på dem til det sidste?
Hvem ved? Måske vil en af dem genoprette freden i Joseon,
ligesom kongerne Yeongjo og Jeongjo den Store gjorde det.
Du har allerede besluttet at dø.
Du kan i det mindste dø for din familie.
Kunne du ikke angre din fortid på den måde?
Snart kommer der et blodbad.
Rygtet siger, at den japanske hær snart kommer.
De vil erobre Manchuriet og Gando.
Du godeste. Med banditter, politiet og den japanske hær, der alle går amok,
så bare tænk, hvad der vil ske med os.
Det kan jeg ikke lige nu.
Lige nu?
Hvad mener du?
Jeg har intet lige nu.
Ingen magt, ingen penge, ingen jord.
For at kunne overleve her…
…må vi samle folk. Det er alt, vi har.
Men hvem vil følge os?
De, der ikke kan udholde at blive berøvet, at flygte, at leve i smerte.
De vil følge os.
De vil tage tilbage, hvad de har mistet, holde op med at flygte…
og tage hævn over dem, der har gjort dem ondt.
Dem, der har nået bunden
uden noget at støtte sig til og uden håb i livet.
Dem har vi brug for.
De bliver aldrig andet end uvidende, vilde banditter.
Hvad vil du med dem?
Vi slås.
Hvis du slås for dit land, er du en soldat.
Men hvis du slås for din familie, er du så ikke en bandit?
ALLE PERSONER, STEDER, ORGANISATIONER, BEGREBER OG BEGIVENHEDER,
DER OPTRÆDER I DENNE SERIE, ER OPDIGTEDE.
ENHVER LIGHED MED VIRKELIGHEDEN ER UTILSIGTET.
Tekster af: Andreas Kjeldsen