‫- שירת החרב -‬
‫- ב־1905, האימפריה הקוריאנית‬ ‫חתמה בכפייה על הסכם עם יפן.‬
‫הקוריאנים הקימו צבאות צדיקים.‬ ‫חיילי יפן הגיעו עד מנצ׳וריה ופרימוריה. -‬
‫מעתה ואילך עליכם לציית לאימפריה היפנית!‬
‫- גיונגסונג, אוקטובר 1915 -‬
‫תנו אמונכם בממשל הזמני‬ ‫ובחברה לפיתוח אסיה!‬
‫קראו!‬
‫תחת עיקרון השוויון,‬ ‫עליכם להצהיר על אדמותיכם!‬
‫כך תוכלו ליהנות מזכויותיכם כבעלי אדמות!‬
‫פנו דרך!‬
‫כולם תתעשרו!‬
‫אדוני!‬
‫זה הגיע.‬
‫אני חושבת שהוא כאן.‬
‫האדם אותו אתה מחפש.‬
‫- טפיונג־דונג, כפר מיונגג׳ונג, צפון גנדו -‬
‫תמות!‬
‫סגן לי.‬
‫רב־סרן מיורה מחכה לך. כדאי שתתכונן, אדוני.‬
‫זהו יום חשוב בשבילך.‬
‫הורו לי לוודא שתגיע.‬
‫עליך ללבוש את המדים שלך.‬
‫האיש שאני רוצה להכיר לכם היום,‬
‫כידוע לחלק מכם,‬
‫היה פעם העבד שלי.‬
‫אלמלא עזרתה של האימפריה היפנית הגדולה,‬
‫הוא היה נותר עבד אלמוני כל חייו,‬
‫ולא הופך להיות חברי היקר ביותר,‬
‫ואחי לנשק.‬
‫הוא גיבור מלחמה שחיסל‬ ‫את יחידת הארטילריה הרוסית בסאפיאונג,‬
‫ופטריוט אמיתי שדיכא את ההמונים המתפרעים‬
‫בזמן המבצע לחיסול המיליציות.‬
‫אנא קבלו אותו במחיאות כפיים:‬
‫סגן־משנה לי יון.‬
‫״לא לעשות את זה שוב״?‬
‫ארגנתי את האירוע הזה במאמצים רבים,‬
‫ואתה העדפת להשתכר?‬
‫חלפו כבר שש שנים.‬
‫שש שנים חיכיתי לך.‬
‫מעולם לא אמרתי שאני רוצה לחזור לצבא.‬
‫איך אתה יכול להגיד לי את זה?‬
‫אני עוזב מחר.‬
‫אני צריך להיפגש עם מישהו.‬
‫ייתכן שלא אוכל לחזור.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫מה זאת אומרת, אולי לא תוכל לחזור?‬
‫אני בדיחה בעיניך?‬
‫כן? אחרי ששחררתי אותך,‬ ‫ונתתי לך להיות חבר שלי?‬
‫תיזהר לך.‬
‫הייתי הבעלים שלך.‬
‫רק בזכותי אתה כאן עכשיו, מטומטם!‬
‫אני זה ששרף את מסמכי השעבוד שלך בשנת 1894.‬
‫אני הפכתי אותך לחייל,‬
‫ואז לגיבור מלחמה,‬ ‫ועזרתי לך ליצור קשרים, טיפש!‬
‫הסרן הצעיר ביותר יליד קוריאה בצבא יפן,‬ ‫מיורה שוהיי.‬
‫מי לדעתך השיג לך את התואר הזה?‬
‫עשיתי מעל ומעבר.‬
‫עכשיו, תניח לי.‬
‫מה? להניח לך?‬
‫רגע, זה…‬
‫זה בגלל התקרית ההיא?‬
‫לפני שש שנים, בגוריה?‬
‫אנחנו צייתנו לפקודות.‬
‫כמה פעמים אמרתי לך?‬ ‫לא הייתה לי ברירה!‬
‫הייתי צריך להרוג אותך ביום ההוא.‬
‫מה כל הרעש הזה?‬
‫אני לא שומע את עצמי מדבר!‬
‫זה לא מתאים.‬
‫קום רגע. יש לך אקדח?‬
‫הנה, קח.‬
‫תחזיק אותו וקום.‬
‫שאוכל הפעם לפוצץ לך את הראש!‬
‫או שתהרוג אותי ותלך, או שזה הסוף שלך.‬
‫נסגור את זה, אחת ולתמיד!‬
‫מה?‬
‫אתה מפחד שאירה בך שוב?‬
‫אם אתה מפחד, אל תלך.‬
‫תישאר לצדי ודי, לעזאזל!‬
‫המצב היום שונה מאוד.‬
‫אז לא הייתה לי סיבה לחיות.‬
‫היום יש לי.‬
‫באמת נגזר עלינו‬ ‫לקבוע את גורלנו כאן ועכשיו?‬
‫תקשיב לי, חתיכת טינופת,‬
‫לא היינו נמצאים פה‬ ‫אילו פשוט הרגת אותי אז.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫אבל תודה לך ששחררת אותי מעבדות, אדוני.‬
‫לי יון, עצור.‬
‫לי יון!‬
‫לא, סג״מ!‬
‫עזבו! עזבו אותי!‬
‫לי יון!‬
‫- גיונגסונג -‬
‫- הואריונג, מיונגג׳ונג -‬
‫יון!‬
‫כמה גדלת!‬
‫תראי אותך, סאון־בוק. הכסף עשה לך טוב.‬
‫זו הדרך היחידה של שפחה לשעבר לקבל כבוד.‬
‫אז נותנים לך כבוד?‬
‫בטח!‬
‫אבל כנראה הייתי קשוחה מדי.‬ ‫עכשיו כולם אומרים שאני כלבה.‬
‫השפחה נהייתה כלבה!‬
‫טוב, אתה בטח עייף.‬
‫בוא תיכנס.‬
‫כמה מהר הגעת הנה.‬
‫מה, חיכית שש שנים למכתב ממני?‬
‫תודה שמצאת אותו. זה בטח היה קשה מאוד.‬
‫זה לא היה קשה בכלל. אל תודה לי.‬
‫אבל האדון נתת לך לעזוב בקלות?‬
‫איימתי עליו.‬
‫איימתי להרוג אותו אם יעמוד בדרכי.‬ ‫-היית צריך להרוג אותו ודי.‬
‫זוכר איך הוא היה מרביץ לי?‬
‫איך אפשר להרביץ למישהי‬ ‫בגלל ששכחה לחמם את החדר?‬
‫הוא באמת היה חתיכת חוצפן.‬
‫עד היום כואב לי בגב התחתון.‬
‫אמנם התעשרתי מאז,‬
‫אבל הגוף שלי עוד זוכר את העוני.‬
‫עוד פעם תפסו אותם.‬
‫מה הטעם להילחם למען עצמאות ואז למות ככה?‬
‫היפנים עשו את זה?‬
‫אין לדעת אם היפנים‬ ‫או השודדים הרכובים עשו את זה.‬
‫למה לשודדים להרוג אותם?‬
‫בשביל כסף.‬
‫כאן, לוחמים לעצמאות הם לא בני אדם,‬ ‫הם כסף.‬
‫גנדו היא לא כמו גיונגסונג.‬
‫אם נרצה או לא נרצה, יפן כבשה את גיונגסונג.‬
‫אבל למרות שכולם מזילים ריר על המקום הזה,‬
‫אף אחד עוד לא הצליח להשתלט עליו.‬
‫אין כאן שליט ברור.‬
‫האדמה סינית, הכסף יפני, והעם קוריאני.‬
‫מי מהם ישתלט על המקום הזה, לדעתך?‬
‫מה?‬
‫יון. קח.‬
‫שזה יהיה עליך תמיד.‬ ‫סופות החול פה הן קשות.‬
‫הסופה שככה. נמשיך הלאה.‬
‫זה הכפר?‬
‫כן.‬
‫זאת מיונגג׳ונג, עיר הפאר של צפון גנדו.‬
‫מדהים, מה?‬
‫- כפר מיונגג׳ונג -‬
‫פעמיים אטריות לכאן.‬
‫שב. האטריות פה מצוינות.‬
‫אין פה כמעט חנויות של קוריאנים.‬
‫לאף אחד אין כסף לפתוח חנות.‬
‫אני הקוריאנית הכי עשירה בסביבה.‬
‫מזה הרווחת את הכסף שלך?‬
‫לא, מזה בקושי יש לי הכנסה.‬
‫היום אני מוכרת נשק.‬
‫קרבות פורצים פה כל הזמן.‬
‫אם, נניח, אחד מצבאות העצמאות‬ ‫מפרק פלוגה יפנית לגורמים,‬
‫הוא לוקח את כל הנשק והציוד,‬ ‫כי הם שווים כסף.‬
‫אני קונה את זה מהם בזול,‬ ‫ומוכרת למפקדי צבא סיניים ברווח.‬
‫בתקופות קשות אני מוכרת גם לשודדים רכובים.‬
‫אני מוכרת בכל מקום.‬
‫תודה.‬
‫טוב. בוא נאכל.‬
‫אגב,‬
‫מה אתה מתכנן לעשות פה?‬
‫למצוא אותו… מילא,‬
‫אבל איך אתה מתכוון להתפרנס?‬
‫לא באתי כדי לחיות פה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מה, באת כדי למות פה?‬
‫מי זה?‬
‫מה הסיפור שלהם?‬
‫אוי, לא שוב… אני מנסה לאכול פה.‬
‫היי, קום.‬
‫אין טעם שנסתבך בזה.‬
‫הכי טוב להתרחק מהם.‬
‫ביי. בוא נלך.‬
‫רגע.‬
‫יון!‬
‫פחדתי פחד מוות!‬
‫למה רק עמדת והסתכלת עליהם?‬
‫מי הוא?‬
‫ג׳אנג קי־ריונג. הוא שודד רכוב.‬
‫המתים היו אנשיו של נודאוקסאן.‬
‫הם נלחמים כל הזמן על שליטה‬ ‫בשווקים של מיונגג׳ונג וגנדו.‬
‫מה השוטרים עושים?‬
‫המטומטמים האלה? הם רק…‬
‫הנה הם.‬
‫רואה אותו?‬
‫זה.‬
‫רב־פקד אואוקה מהקונסוליה.‬ ‫הוא האחראי על הרחוב הראשי.‬
‫מנוול אמיתי, הכי גרוע שיש.‬
‫היי. תנקה פה.‬
‫הם רק לוקחים את הגופות?‬ ‫לא תופסים את הרוצח?‬
‫לא כשהרוצח הוא ג׳אנג קי־ריונג,‬
‫השודד המצטיין של צפון גנדו‬ ‫בהרג לוחמי עצמאות.‬
‫אז הם מעלימים עין‬ ‫מפני שהוא הורג לוחמי עצמאות?‬
‫תמיד הקוריאנים הם אלה שנהרגים.‬
‫בכל זאת, זה לא כל כך נורא עכשיו.‬
‫בקרוב יהיה פה טבח.‬
‫יש שמועות שצבא יפן עומד להגיע לכאן.‬
‫הם רוצים להשתלט על מנצ׳וריה וגנדו.‬
‫בחיי… כשהשודדים הרכובים, השוטרים,‬
‫והחיילים היפניים מתפרעים,‬
‫תאר לך מה יקרה לנו ולצבאות העצמאות.‬
‫יון…‬
‫תתרחק מלוחמי העצמאות ומקוריאנים בכלל.‬
‫אין לנו מדינה שתגן עלינו.‬
‫אנחנו צריכים לשרוד בכוחות עצמנו. ברור?‬
‫שרוף את זה.‬
‫בואו נלך.‬
‫קדימה!‬
‫יון.‬
‫אתה כבר עוזב?‬
‫לא הצלחתי לישון, אז חשבתי לעזוב מוקדם.‬
‫למה את כבר ערה?‬
‫מטומטמים ירו באמצע הלילה והעירו אותי.‬
‫כולם יודעים שלא יפה לירות בזמן שישנים.‬
‫המשוגעים האלה יורים כל הזמן.‬
‫אבל את מכרת להם את הנשק, לא?‬
‫העסקים פורחים.‬
‫כסף זה נחמד, אבל אנשים צריכים לישון.‬
‫אני צריכה להוסיף לחוזה סעיף‬ ‫שאוסר לירות אחרי שמונה בערב.‬
‫שודדים לא נוהגים לציית לכללים.‬
‫כדאי שאצא. אני חייב לך טובה.‬
‫די… אתה לא חייב לי כלום.‬
‫אני רק שמחה שהספקנו להיפגש.‬
‫אבל יון,‬
‫לגבי מה שסיפרת לי אתמול…‬
‫למה התכוונת?‬
‫שום דבר. רק למה שאמרתי.‬
‫אם לא באת הנה כדי לחיות, בשביל מה באת?‬
‫השארת הכול מאחור ובאת לגנדו כדי…‬
‫לא, נכון?‬
‫מי האיש שאתה נפגש איתו?‬
‫מי זה צ׳וי צ׳ונג־סו, לעזאזל?‬
‫- טאפיונג־דונג -‬
‫מי אתה?‬
‫נודאוקסאן שלח אותך?‬
‫אני מתנצל.‬
‫לא ידעתי שאתה בן ארצי.‬
‫בכל אופן, אני שמח שלא נפגעת.‬
‫ובכן, מה מביא אותך לכפר שלנו?‬
‫באתי לכפר הזה‬
‫כדי לפגוש אותך ולומר לך משהו.‬
‫העניין הוא ש…‬
‫קוראים לה אוניוני.‬
‫היא הגיעה לפני חמישה ימים בלבד.‬
‫היא חייתה כל חייה כאיכרה,‬
‫אבל הגיעה עד הנה אחרי שהמנוולים‬ ‫מ״החברה לפיתוח אסיה״ הרסו את חייה.‬
‫אבל היא נתקלה בשודדים רכובים,‬
‫והם הרגו את כל בני משפחתה.‬
‫אני יודע שבימינו לכל אחד יש סיפור,‬
‫אבל בכל פעם שאני רואה אותה, נצבט לי הלב.‬
‫בכל אופן, מה רצית לומר?‬
‫מה רצית…‬
‫צ׳ונג־סו!‬
‫-כן?‬
‫בוא מהר.‬
‫לא צריך לצעוק, טיפש. מה קרה?‬
‫קאנג דו־מאן המנוול מאיים לעזוב.‬
‫אין בזה שום היגיון.‬
‫למה שקאנג יגיד דבר כזה?‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫הוא פוחד שנודאוקסאן יהרוג אותו!‬
‫הדבר שרצית לספר לי…‬
‫יכול לחכות קצת?‬
‫כן, אחכה.‬
‫לך עם אוניוני. אחזור בקרוב.‬
‫בסדר.‬ ‫-תאכל.‬
‫הכומר עזב לפרימוריה לפני 3-4 שנים,‬
‫אז הכנסייה ריקה עכשיו.‬
‫אתה יכול ללון כאן.‬
‫גם אם תשמע רעשים בחוץ, אל תצא.‬
‫השודדים הרכובים עלולים להרוג אותך.‬
‫למה נודאוקסאן לוטש עיניים למקום הזה?‬
‫הוא שודד שמתנהג כמו שודד.‬
‫אחרת למה?‬
‫למען האמת, אנחנו המטרות הקלות ביותר.‬
‫הם יכולים להרוג אותנו בלי להיענש.‬
‫שמעתי שהגעת הנה לפני חמישה ימים.‬
‫מה עשית בג׳וסון?‬
‫שמעת אותו. הייתי איכרה.‬
‫הקשבת לו בכלל?‬
‫ראיתי אתכם מסתכלים עליי בזמן שדיברתם.‬
‫אלה לא ידיים של איכרה.‬ ‫אלה ידיים שאחזו בנשק.‬
‫איך אתה יודע את זה‬ ‫רק לפי הידיים שלי?‬
‫אתה רואה נסתרות?‬
‫מי את?‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫למה הסתרת את זהותך ובאת לכפר הזה?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫מי מסתיר?‬
‫אז מה אני? לוחמת עצמאות?‬
‫אני מניח שאת לא אחת מהם.‬
‫אשאל אותך שוב.‬
‫מי את?‬
‫התשובה לא תמצא חן בעיניך.‬
‫באמת? אז בואי נעשה מה שאנחנו יודעים.‬
‫מי את? למה באת הנה?‬
‫באתי הנה כדי להרוג אותך.‬
‫אני רוצחת שכירה.‬
‫מי שילם לך?‬
‫אסור לי לומר, זה נוגד את הכללים.‬
‫אומר לך רק שאני מגיונגסונג.‬
‫איך ידעת שאהיה פה?‬
‫טפיונג־דונג, כפר מיונגג׳ונג, צפון גנדו.‬
‫הואלת בטובך להשאיר פתק.‬
‫היית צריך להיעלם ללא זכר.‬
‫איך יכולת להתרשל ככה?‬
‫מאוזר C96.‬
‫יש לך אקדח טוב.‬
‫נאמבו 14.‬
‫יש לך אקדח גרוע.‬
‫אתה יודע שהנאמבו 14‬ ‫מאוד לא אמין בזמן ירי, נכון?‬
‫יש סיכוי של 30% שרק אתה תיהרג.‬
‫וסיכוי של 70% ששנינו נמות.‬
‫היית מהמרת על חייך כשהסיכוי הוא 1:3?‬
‫יש לך אומץ.‬
‫אבל זה מסבך את המצב.‬
‫זה ממש לא מסובך.‬
‫זה יהיה פשוט מאוד אחרי שתזרקי את הנשק.‬ ‫-היי…‬
‫אתה מדבר עם מתנקשת להשכיר.‬
‫אני צריכה להשלים את המשימה שלי.‬ ‫אתה מנסה להרוס את הקריירה שלי?‬
‫יש אדם נוסף שרוצה להרוג אותי.‬
‫מי?‬
‫הרגע ראית אותו.‬
‫צ׳ונג־סו רוצה להרוג אותך?‬
‫מה בדיוק עשית לו?‬
‫משהו שאסור לעשות למישהו.‬
‫זה מה שעשיתי.‬
‫ולכן לא אתן לך להרוג אותי.‬
‫שמעתי ששירתת בצבא יפן.‬
‫נדמה לי שאני יודעת‬
‫מה עשית לצ׳ונג־סו.‬
‫בסדר.‬
‫אעשה כרצונך.‬
‫לא מפני שדבריך ריגשו אותי.‬
‫בעיניי זה צודק שצ׳ונג־סו יהרוג אותך.‬
‫זו הסיבה.‬
‫הוא באמת היה טוב אליי מאז שהגעתי הנה.‬
‫אמסור ללקוח שלי שהרגתי אותך וזהו.‬
‫אבל אם ניפגש אי־פעם בעתיד,‬
‫זה באמת יהיה סופך.‬
‫אני גם יורה בגב. אין לי אלוהים.‬
‫אה…‬
‫הלקוח שלי ביקש שאגיד לך את זה‬ ‫לפני שאהרוג אותך:‬
‫״כשכלב‬
‫״עוזב את הבית שלו, הוא מת.״‬
‫תמות היטב.‬
‫בהצלחה בגלגול הבא.‬
‫אל תעמדו בדרכי!‬
‫נו, דו־מאן!‬
‫אם גם אתה תעזוב, איך נסתדר?‬
‫עזוב אותי! אני עוזב!‬
‫למה אתה מחכה? לך כבר!‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫יש גשם שוטף. חזור פנימה.‬
‫התכוונתי לחכות, אבל לא יכולתי.‬
‫בוא נדבר עכשיו.‬
‫אני כאן בגלל מה שקרה בגוריה לפני שש שנים.‬
‫הפתעת אותי.‬
‫מה יש לך לומר לי על מה שקרה לפני שש שנים?‬
‫כידוע לך,‬
‫באותה תקופה נערך‬ ‫המבצע הגדול לחיסול המיליציות‬
‫ולדיכוי צבאות הצדיקים בג׳וסון.‬
‫אינספור חיילים נהרגו.‬
‫שמעתי שהניצולים עברו‬ ‫למנצ׳וריה או לפרימוריה.‬
‫כמוך.‬
‫ומניין אתה‬
‫יודע על זה כל כך הרבה?‬
‫הייתי שם אז,‬
‫כחייל בגדוד 14 של חיל הרגלים‬
‫של צבא יפן.‬
‫פיקדתי על יחידה מיוחדת,‬
‫והתפקיד שלי היה למצוא אנשים‬ ‫שנחשדו בחברות בצבא צדיקים,‬
‫ולאתר אותם.‬
‫עד שיום אחד קיבלתי את הפקודה הזו:‬
‫״מצא את בסיסו של הגנרל‬ ‫הבלתי־מנוצח צ׳וי צ׳ונג־סו, קח אותו בשבי,‬
‫״והובל אותו לכלא גואנגיו.״‬
‫האיש שמצא את הכפר שלך‬ ‫ודיווח עליו לממונים…‬
‫הוא אני.‬
‫כל מה שקרה בגוריה לפני שש שנים…‬
‫קרה בגללי.‬
‫שאף אחד לא יזוז!‬
‫לא לזוז!‬
‫שאף אחד לא יזוז!‬
‫מה קרה לך, חתיכת חמור?‬
‫כבר אמרתי לך שצ׳וי צ׳ונג־סו לא פה!‬
‫ושאנחנו צריכים לחזור!‬
‫הפקודה שונתה.‬
‫״לשרוף את הכפר של הגנרל עד היסוד.״‬
‫זו הפקודה החדשה.‬
‫הם אזרחים.‬
‫אזרחים שלא אחזו בנשק מימיהם!‬
‫אזרחים‬
‫שעלולים לחבור לצבא הצדיקים.‬
‫חיילים בצבא הצדיקים לא נולדים כאלה.‬
‫כולנו נולדים טהורים‬ ‫והופכים לחוטאים במהלך חיינו.‬
‫גואנג־איל, בוא נחזור.‬
‫אין לי זמן להתווכח איתך.‬
‫תוריד את הנשק.‬
‫גואנג־איל, בבקשה.‬
‫בסדר. אתה לא חייב לקחת חלק.‬
‫קדימה!‬
‫כן המפקד!‬
‫איגוצ׳י.‬ ‫-המפקד!‬
‫במשך כל חיי,‬
‫רק צייתתי לפקודות.‬
‫בתור בור נחות וחסר השכלה,‬
‫חשבתי שאין לי יכולת להבדיל בין טוב לרע,‬ ‫ושאסור לי אפילו לנסות.‬
‫אבל בגללי,‬
‫רבים מבני ארצי מתו.‬
‫וגם…‬
‫מבני משפחתך.‬
‫תמות!‬
‫בטיפשותי,‬
‫רק אז הבנתי…‬
‫תהרוג את האישה ואת התינוק.‬
‫…שעשיתי מעשים רעים.‬
‫לא אבקש שתבין את הבורות שלי.‬
‫לעזאזל, לי יון!‬
‫שאף אחד לא יזוז!‬
‫תן את הפקודה לפתוח באש‬
‫על הקוריאני המנוול!‬
‫שתוק ותוריד את הנשק!‬
‫אני לא יכול, המפקד!‬
‫אתה בצד שלו מפני שגם הוא יליד ג׳וסון?‬
‫היי.‬
‫אם עוד פעם תדבר ככה, אהרוג אותך ראשון.‬
‫זה ברור?‬
‫שמעת אותם, כן?‬
‫אם תמשיך כך, לא אוכל להגן עליך.‬
‫אז תניח את הנשק.‬
‫תניח אותו ונדבר…‬
‫מנוול!‬
‫זה קרה באשמתי.‬
‫למה אתה מספר לי את כל זה עכשיו?‬
‫אתה מנסה לבקש ממני סליחה‬ ‫כדי לכפר על עברך?‬
‫אין לי זכות לכפר על עברי,‬
‫או לבקש את סליחתך.‬
‫אתה…‬
‫באת הנה כדי למות, במקרה?‬
‫זו הסיבה שאמרת הכול בצורה כה גלויה?‬
‫חששת שהתוכנית שלך תשתבש‬
‫אם הרגש יישמע בקולך?‬
‫אנחנו חיים בעולם מעוות.‬
‫אתה…‬
‫וגם אני.‬
‫לולא היית האשם במותם של אשתי ובני משפחתי…‬
‫הייתי מחבק ומנחם אותך.‬
‫צר לי.‬
‫כל מי שלא יסתלק מכאן ימות!‬
‫זה ברור?‬
‫אימא.‬
‫אימא!‬
‫יה־בון!‬
‫אמרתי שיה־בון שלי נעלמה!‬
‫צ׳ונג־סו, אתה מתכוון לשבת בחיבוק ידיים?‬
‫הם חטפו את יה־בון שלי!‬
‫צ׳ונג־סו, אין זמן לזה.‬
‫בוא נתפוס את נודאוקסאן‬ ‫לפני שיהיה מאוחר מדי!‬
‫בבקשה! צ׳ונג־סו!‬
‫תגיד משהו, צ׳ונג־סו! בבקשה!‬
‫אוי לא!‬
‫נאם־צ׳ון! בוא מהר!‬
‫יקירתי!‬
‫תעשו משהו!‬
‫אתה לא מתכוון לעשות משהו?‬
‫אין לי מה לעשות.‬
‫נלחמנו והפסדנו.‬
‫אנשים נהרגו.‬
‫בכל פעם שעשינו משהו‬
‫לאחר שאנשים נהרגו,‬
‫זה הוביל למותם של אחרים.‬
‫אתה יודע את זה.‬
‫אל תחשוב על כך שאהרוג אותך.‬
‫לך מפה, ונסה לחיות כמונו.‬
‫כשכל יום לוקחים ממך משהו.‬
‫כשכל יום אתה צריך לברוח.‬
‫נסה לחיות כל יום בכאב.‬
‫נסה גם אתה לחיות ככה.‬
‫- כפר מיונגג׳ונג -‬
‫אני פורש.‬
‫בואו נראה.‬
‫עוד פעם!‬
‫תחלק.‬
‫יון!‬
‫תראי לי את הנשק שלך, סאון־בוק.‬
‫הידיד שלך יהיה בסדר, גברתי?‬
‫כמה שאני לא חושב על זה,‬ ‫להילחם בכנופיה של נודאוקסאן לבד זה…‬
‫בקרב על סאפיאונג,‬
‫יון חיסל יחידת ארטילריה רוסית שלמה לבדו.‬
‫כך הוא קיבל את הכינוי ״מלאך המוות״.‬
‫הוא מלאך המוות המשגיח.‬
‫בהתחלה זה אולי נשמע נחמד,‬
‫אבל על מי מלאך המוות משגיח, בדיוק?‬
‫על אלה שנגזר עליהם למות, כמובן.‬
‫ביום ההוא התחוללה סופת רעמים,‬ ‫ממש כמו היום.‬
‫יון התגנב אל בסיס היחידה לבדו,‬
‫וכשהרעים הרעם…‬
‫באנג.‬
‫כשהרעם הרעים שוב…‬
‫באנג.‬
‫ושוב באנג.‬
‫כך הוא חיסל את היחידה כולה.‬
‫אתה מבין אותי?‬
‫כשאתה נלחם נגד יון,‬
‫לא משנה מה גודל הכנופיה שלך.‬ ‫אתה צריך להיות חכם.‬
‫מי שינסה לגבור עליו‬ ‫רק בזכות עדיפות מספרית…‬
‫ימות.‬
‫מה זה היה?‬
‫קחו נשק! מהר!‬
‫אחד־אחד, לאט־לאט…‬
‫אש!‬
‫הוא שם!‬
‫עד שלא יישאר אף אחד.‬
‫אז אין צורך לחשוב מה לעשות בגופות.‬
‫אש!‬
‫יש סיכוי טוב שהיום‬
‫הוא יומה האחרון של כנופיית נודאוקסאן.‬
‫בואי.‬
‫אבינו שבשמיים,‬
‫יתקדש שמך.‬
‫תבוא מלכותך.‬
‫ייעשה רצונך כמו בשמיים כן בארץ.‬
‫את לחם חוקנו תן לנו היום.‬
‫וסלח לנו את חובותינו…‬
‫מה זה?‬
‫יה־בון!‬
‫מה זה?‬
‫אבא!‬
‫כל כך רצית למות,‬
‫שהלכת ולחמת נגד‬ ‫הכנופיה של נודאוקסאן לבדך?‬
‫זו לא בדיוק הסיבה.‬
‫פשוט נזכרתי בעבר.‬
‫ראיתי כאן את אותם הפרצופים‬ ‫שראיתי בגוריה לפני שש שנים.‬
‫פרצופים, כמו שאמרת,‬
‫של אנשים שדברים נלקחו מהם.‬
‫שנאלצו לברוח ולסבול בכל יום.‬
‫יה־בון!‬
‫לכן הלכתי.‬
‫אני נתתי להם את הפרצופים האלה,‬
‫ואני רציתי למחוק אותם.‬
‫מה שקרה לפני שש שנים…‬
‫זה באמת נחרת בזיכרונך עד כדי כך?‬
‫אני מצטער.‬
‫אני אשם בכול.‬
‫מה שמך בכלל? מעולם לא שאלתי אותך.‬
‫שמי לי יון.‬
‫אני מניח שרצית לחיות כמו מלך,‬
‫עכשיו, כשארצך נפלה.‬
‫לי יון.‬
‫זה היה שמו של המלך גיונגג׳ונג.‬
‫לא היו לו שום הישגים גדולים במהלך כהונתו.‬
‫הוא היה מלך חולני וכושל‬ ‫שנסחף בתככים וחיסל יריבים.‬
‫ובכל זאת, דבר אחד הוא עשה היטב:‬
‫הוא הגן על יורש העצר,‬ ‫שהיה יריבו הפוליטי, עד הסוף.‬
‫גם בתוככי הלוחמה הפוליטית הסוערת,‬
‫הוא הגן על משפחתו עד הסוף.‬
‫אז מה אתה אומר?‬
‫היית רוצה להביא כבוד לשם שלך?‬
‫היית רואה בבני ארצך שכאן בני משפחה,‬
‫ומגן עליהם ושומר עליהם עד הסוף?‬
‫מי יודע?‬
‫אולי אחד מהם יביא שלום לארץ ג׳וסון,‬ ‫כפי שעשו מלכי ג׳וסון הגדולים?‬
‫בכל מקרה כבר החלטת למות,‬
‫אז למה שלא תמות למען המשפחה שלך?‬
‫זה תהיה דרך לכפר על עברך, לא?‬
‫בקרוב יהיה פה טבח.‬
‫יש שמועות שצבא יפן עומד להגיע לכאן.‬
‫הם רוצים להשתלט על מנצ׳וריה וגנדו.‬
‫בחיי… כשהשודדים הרכובים, השוטרים,‬
‫והחיילים היפניים מתפרעים,‬
‫תאר לך מה יקרה לנו.‬
‫אני לא יכול לעשות את זה כרגע.‬
‫כרגע?‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫אני חסר־כול.‬
‫אין לי השפעה, לא כסף, לא קרקעות.‬
‫כדי לשרוד במקום כזה…‬
‫נצטרך לאסוף אנשים. זה כל מה שיש לנו.‬
‫אבל מי יסכים להצטרף אלינו?‬
‫אלה שכבר לא מוכנים שדברים יילקחו מהם,‬
‫שבורחים, ושחיים בכאב.‬
‫הם יבואו אלינו.‬
‫כדי לקחת בחזרה,‬ ‫להשיב מלחמה במקום לברוח…‬
‫ולהתנקם במי שהכאיב להם.‬
‫האנשים שהגיעו לשפל המדרגה,‬
‫שאין מי שיעזור להם, שאיבדו כל תקווה בחיים.‬
‫אלה האנשים שאנחנו צריכים.‬
‫אנשים כאלה יכולים להיות רק שודדים ובורים.‬
‫מה תעשה בהם?‬
‫נילחם.‬
‫מי שנלחם למען ארצו הוא חייל.‬
‫אבל אם אתה נלחם למען המשפחה,‬
‫זה אומר שאתה שודד?‬
‫- כל הדמויות, המקומות, הארגונים,‬ ‫המונחים, האירועים והמקרים‬
‫המוזכרים והמתוארים בסדרה זה הם בדיוניים.‬
‫כל דמיון למציאות הוא מקרי בלבד. -‬
‫עברית: יניב אידלשטיין ‬