SONG OF THE BANDITS
I 1905 BLE KOREA PÅTVUNGET EN TRAKTAT AV JAPAN. KOREA FORMET RETTSKAFNE ARMEER.
JAPANERNE DREV SOLDATENE TIL MANDSJURIA OG YEONHAEJU.
Fra nå av må dere adlyde og følge keiserriket Japan!
GYEONGSEONG, OKTOBER 1915
Stol på Joseons generalguvernør og Det orientalske utviklingsselskap!
Ekstra!
I henhold til likhetsprinsippet, skal du rapportere og deklarere din jord!
Og rettmessig få rettighetene dine som grunneier.
Unna vei!
Dere vil alle bli rike!
Herre!
Det har kommet.
Jeg tror de er her.
Den du søker.
TAEPYEONG-DONG, 18-JEONG, 30-RI MYEONGJEONG LANDSBY, NORD-GANDO
Dø!
Løytnant Lee.
Major Miura venter deg. Gjør deg klar.
Dette er en viktig begivenhet for deg,
og jeg har fått ordre om å passe på at du deltar.
Og du må bære uniform.
Mannen jeg nå skal presentere var min slave, som noen av dere allerede vet.
Uten hjelp fra Keiserriket Japan,
ville han forblitt en navnløs slave resten av livet.
Og han ville ikke blitt min beste venn,
medsoldat og bror.
Krigshelten som knuste det russiske artillerikompaniet i Sapyeong.
En sann patriot som slo ned
den opprørske mobben under den militære utslettelsesoperasjonen.
Gi ham en stor applaus! Fenrik Lee Yoon.
"Ikke gjør noe sånt igjen"?
Jeg har lagt så mye innsats i dette arrangementet,
også drikker du deg bare dritings?
Det har gått seks år.
I seks år har jeg ventet på deg.
Jeg sa aldri jeg ville tilbake i hæren.
Hvordan kan du si det til meg nå?
Jeg drar i morgen.
Det er noen jeg må møte.
Jeg kommer nok ikke tilbake.
Hva prater du om?
Hva mener du med det?
Er jeg en vits for deg?
Fordi jeg satte deg fri og lot deg være min venn?
Pass deg.
Jeg pleide å være mesteren din.
Var det ikke for meg, ville du ikke sittet her, tosk!
Det var jeg som brente slavedokumentene dine i 1894.
Jeg gjorde deg til soldat,
kalte deg krigshelt og ga deg et nettverk, din klovn!
Den yngste Joseon-fødte majoren i den japanske hæren, Shohei Miura.
Hvem tror du ga deg den tittelen?
Jeg har gjort mer enn nok.
La meg gå nå.
Hva? La deg gå?
Vent, er dette…
Er dette på grunn av hendelsen i Gurye for seks år siden?
Vi fulgte ordrer den gangen.
Jeg har sagt at det ikke var noe jeg kunne gjøre!
Pokker.
Jeg burde ha drept deg den dagen, din drittsekk.
Hvorfor er dere så høylytte?
Jeg hører ikke meg selv snakke!
Dette holder ikke.
Reis deg. Er du bevæpnet?
Her. Ta den og still deg der.
Så jeg kan blåse hodet av deg.
Drep meg og dra, eller ta din død. La oss avgjøre dette en gang for alle.
Hva er det?
Er du redd jeg skal skyte deg igjen?
Hvis du er redd, ikke dra.
Hold deg ved min side, for pokker!
Ting er annerledes nå. Jeg hadde ingen grunn til å leve da.
Men det har jeg nå.
Må vi avgjøre våre skjebner her og nå?
Første, din lille dritt.
Vi hadde ikke vært her om du drepte meg da.
Dette er på overtid,
men jeg, Første, takker for at du satte meg fri, mester.
Lee Yoon. Stopp.
Lee Yoon!
Major, ikke gjør det!
Slipp meg!
Lee Yoon!
GYEONGSEONG
WONSAN
CHŎNGJIN
HOERYŎNG, MYEONGJEONG
Yoon!
Så stor du har blitt!
Se på deg, Seon-bok. Penger er definitivt fint å ha.
Bare penger kan gi en slavejente litt respekt.
Får du respekt?
Ja! Men jeg må ha vært for tøff mot dem. Alle kaller meg hespetre nå.
Slavejenta er et hespetre!
Du må være utslitt.
Inn med deg.
Tenk at du kom med en gang.
Har du ventet på brev fra meg de siste seks årene?
Det må ha vært vanskelig å finne dem. Takk.
Det var ikke så ille. Ingen grunn til å takke meg.
Men lot han deg dra uten oppstyr?
Jeg truet ham.
-Jeg skulle drepe ham om han stoppet meg. -Du burde ha drept ham.
Husker du hvordan han banket meg?
Tenk å gjøre det fordi jeg ikke hadde fyrt i peisen. Den frekke valpen.
Korsryggen er fortsatt vond.
I dag er jeg velstående,
men kroppen husker fortsatt armoden.
Pokker.
De toskene ble tatt igjen.
Hvorfor kjempe for uavhengighet om du bare skal bli drept på den måten?
Står japanerne bak?
Jeg vet ikke om det var japanerne eller rytterbandittene.
-Hvorfor rytterbandittene? -Penger.
Her er ikke uavhengighetskrigere folk, men penger.
Gando er ikke som Gyeongseong.
Japan tok Gyeongseong, lik det eller ei.
Men her, selv om alle sikler etter det, har ingen hevdet det.
Det er ingen avgjort leder.
Kinesisk land, japanske penger og Joseons folk.
Hvem tror du vil gjøre krav på området?
Hva er det?
Yoon. Her.
Bruk denne. Sandstormene her er ingen spøk.
Den har gitt seg. Kom.
-Er det landsbyen? -Ja.
Det er Myeongjeong. Den beste byen i Nord-Gando.
Flott, ikke sant?
MYEONGJEONG LANDSBY
To porsjoner nudler, takk.
Sitt ned. Nudlene her er nydelige.
Det er få Joseon-butikker her.
Ingen har råd til å åpne en.
Jeg er den rikeste Joseon-fødte her.
Tjente du pengene dine på det?
Nei, det går så vidt i pluss.
Jeg selger våpen.
Det er mange kamper i området.
Når de uavhengige har revet en japansk tropp i filler,
tar de alle våpnene og alt av verdi.
Jeg kjøper dem billig og selger dem til kinesiske krigsherrer.
Om det kniper, selger jeg til rytterbandittene.
Jeg selger dem overalt.
Takk.
La oss spise. Her.
Forresten,
hvordan har du tenkt å overleve?
Å finne dem én ting, men hvordan skal du tjene til livets opphold?
-Jeg kom ikke for å leve her. -Hva mener du?
Kom du hit for å dø?
Hvem i helvete er det?
Ikke gjør det! Nei!
Hva skjer der?
Søren, ikke igjen. Jeg prøver å spise her.
Reis deg. Ingenting godt kommer ut av å involvere seg. Best å unngå dem.
Ha det. Opp med deg!
Vent.
Yoon!
Helvete. Jeg var livredd!
Hvorfor i all verden stod du der og stirret på dem?
Hvem er han?
Jang Ki-ryong. En rytterbanditt.
De døde der borte er Nodeoksans menn.
De har slåss uavbrutt for å ta over markedene i Myeongjeong og Gando.
-Helvete. -Hva gjør politiet?
Herregud, de toskene der…
Der kommer de.
Ser du ham? Mannen forrest?
Overbetjent Ōoka fra konsulatet. Han styrer hovedgaten.
En drittsekk av verste sort.
Rydd opp.
Flytter de bare likene? Arresterer de ikke morderen?
Ikke når morderen er Jang Ki-ryong,
rytterbanditten som dreper flest uavhengighetskrigere i Nord-Gando.
Fy søren.
Så de overser det fordi han dreper uavhengighetskrigere?
-Det er alltid Joseon-fødte som dør. -Men det er ikke så ille akkurat nå.
Snart blir det blodbad.
Den japanske hæren ryktes å være her når som helst.
De vil ta Mandsjuria og Gando.
Kjære vene. Tenk når rytterbandittene, politiet og den japanske hæren møtes,
hva vil skje med oss og uavhengighetsarméene?
Så, Yoon,
vær forsiktig med uavhengighetskrigere og hold deg unna folk fra Joseon.
Vi har ikke et land som kan beskytte oss. Så vi må klare oss selv og overleve.
Brenn dem.
Kom igjen.
Kom igjen!
Yoon.
Drar du allerede?
Fikk ikke sove, så jeg drar heller tidlig. Hvorfor er du oppe?
Jeg ble vekket av noen idioter som skjøt midt på natten.
Alle vet det er uhøflig å skyte mens folk sover.
De galningene skyter døgnet rundt.
Men med dine våpen, ikke sant? Virksomheten blomstrer.
Uansett hvor mye gullet glitrer, så trenger man søvn.
Jeg bør skrive i kontrakten at de ikke får skyte etter kl. 20.00.
Banditter følger gjerne ikke reglene.
-Da drar jeg. Jeg skylder deg en tjeneste. -Kjære vene. Du skylder meg ingenting.
Jeg er bare glad jeg fikk treffe deg.
Men, Yoon, det du sa i går…
Hva mente du med det?
Ikke noe mer enn det jeg sa.
Om du ikke her for å leve, hvorfor er du her da?
Forlot du alt og kom hit for å…
Håper ikke det.
Hvem er denne mannen du skal møte?
Hvem i all verden er Choi Choong-soo?
TAEPYEONG-DONG
Hvem er du?
Har Nodeoksan sendt deg?
Jeg beklager. Jeg visste ikke at du var en landsmann.
Jeg er glad at du ikke ble skadet.
Så, hva bringer deg til landsbyen vår?
Jeg kom til landsbyen
for å fortelle deg noe.
Saken er…
Hun heter Eon-nyeoni.
Hun kom hit for bare fem dager siden.
Hun har levd som bonde hele livet,
men endte opp her etter at de japanske jævlene ødela livet hennes.
Hun møtte rytterbanditter på veien,
og de drepte hele familien hennes.
Alle har en historie å fortelle i dag,
men når jeg ser henne, får jeg litt vondt i hjertet.
Uansett, hva skulle du si?
Hva er det du må…
Choong-soo!
-Choong-soo! -Kjære?
Du må komme. Fort.
Ingen grunn til å skrike, din tosk. Hva er det?
Kang Du-man, den feigingen, sier at han skal forlate byen!
Hva er det for noe sludder?
-Hvorfor skulle Kang si det? -Hvorfor?
Han er redd Nodeoksan skal drepe ham!
Kan det du må fortelle, vente litt?
Ja. Det kan vente.
Følg Eon-nyeoni. Hun viser vei. Vi sees snart.
-Greit. -Spis opp.
Pastoren dro til Yeonhaeju for tre eller fire år siden,
så nå står kirken tom.
Du kan være her.
Hvis du hører noe utenfor, ikke gå ut.
Bandittene kan drepe deg.
Hva vil Nodeoksan med dette stedet?
Han er banditt som driver med banditteri. Hva annet kan det være?
Og vi fra Joseon er de letteste byttene. De blir ikke straffet for å drepe oss.
Jeg hørte du kom for fem dager siden. Hva gjorde du i Joseon?
Som han sa. Jeg var bonde.
Hørte du egentlig etter?
Dere så på meg mens dere snakket.
Du har ikke hendene til en bonde. Det er hendene til en skytter.
Hvordan kan du se det på hendene mine?
Er du en sjaman?
-Hvem er du? -Hva mener du?
Hvorfor holdt du identiteten din skjult og hvorfor kom du hit?
Hva prater du om?
Hvem skjuler hva?
Hva er jeg da? En uavhengighetskriger?
Men du er ikke en av dem.
Jeg spør igjen.
Hvem er du?
Du vil ikke like svaret.
Jaså? Så la oss gjøre det vi er best til.
Hvem er du? Hva gjør du her?
Jeg er her for å drepe deg. Jeg får betalt for å drepe folk.
Hvem hyret deg?
Det kan jeg ikke røpe. Bare vit at jeg er fra Gyeongseong.
Hvordan visste du at jeg var her?
Taepyeong-dong, 18-jeong, 30-ri, Myeongjeong landsby, Nord-Gando.
Du var snill og la igjen en lapp.
Du burde ha forsvunnet sporløst. Hvordan kunne du være så slurvete?
En Mauser C96. Fin pistol.
En Type 14 Nambu.
Din er elendig.
Du vet at Type 14 Nambu har rekylproblemer, ikke sant?
Det er 30 % sjanse for at du dør.
Og 70 % sjanse for at vi begge dør.
Er 30 % sjanse til å overleve nok til å satse livet?
Du har mot.
Dette kompliserer ting.
Ikke i det hele tatt. Alt blir enklere når du slipper pistolen.
Du snakker til ei kjerring som får betalt for å drepe folk.
Jeg må jo fullføre oppdraget. Prøver du å ende karrieren min?
Det er noen andre som må drepe meg.
Og hvem er det?
Du så ham nettopp.
Skal hr. Choong-soo drepe deg?
Hva i all verden har du gjort ham?
Noe man aldri burde gjøre mot en annen.
Det gjorde jeg.
Derfor kan jeg ikke la deg drepe meg.
Hørte du var i den japanske hæren.
Jeg tror jeg vet
hva du gjorde mot hr. Choong-soo.
Greit. Jeg skal gjøre som du sier.
Ikke fordi jeg ble rørt av det du sa.
Men fordi jeg synes det er riktig at hr. Choong-soo får drepe deg.
Han har vært veldig snill mot meg.
Jeg forteller klienten min at jeg drepte deg.
Men møter du på meg i fremtiden,
blir det din visse død.
Jeg kan skyte deg i ryggen, som en feiging.
Forresten, klienten min ville at jeg skulle si dette før jeg drepte deg:
"En hund dør
når den forlater sitt hjem."
Dø godt.
Håper ditt neste liv blir bedre.
Ikke stopp meg!
Kom igjen, Du-man! Om du også drar, hvordan skal det gå med resten av oss?
-Slipp meg. Jeg drar! -Hva venter du på? La oss dra!
Hva gjør du her?
Det pøsregner. Gå inn.
Jeg skulle vente, men kunne ikke.
La oss snakke nå.
Jeg er her på grunn av det som skjedde i Gurye for seks år siden.
Jeg er ganske perpleks nå.
Hva har du å fortelle om det som skjedde for seks år siden?
Som du vet,
ble utslettelsesoperasjonen utført på den tiden
for å utrydde de rettskafne arméene i Joseon.
Og de overlevende skal ha flyttet til Mandsjuria eller Yeonhaeju.
Som deg.
Hvordan vet du
så meget om dette?
Jeg var der.
Som soldat i den japanske hærens 14. infanteriregiment.
Jeg ledet en spesialenhet.
Jobben min var å finne dem som kjempet i de rettskafne arméene.
En dag fikk jeg en ordre.
"Finn basen til den uovervinnelige generalen Choi Choong-soo, pågrip ham
og før ham til Gwangju fengsel."
Den som fant landsbyen din og rapporterte den inn…
…var meg.
Alt som skjedde i Gurye for seks år siden…
…var min skyld.
Stå stille!
Hva går av deg, ditt fjols?
Jeg har sagt at Choi Choong-soo ikke er her!
Så vi bør dra tilbake!
Ordren er endret.
"Brenn ned generalens base."
-Det er den nye ordren. -De er sivile.
Sivile som aldri har holdt i et våpen!
Sivile… som kan slutte seg til en rettskaffen armé.
Ingen er født inn i en rettskaffen armé.
Alle er født uskyldige og blir syndere etter hvert.
Gwang-il, la oss dra.
Jeg har ikke tid til å krangle med deg. Legg ned våpenet.
Gwang-il. Vær så snill.
Greit. Hvis du vil slippe, så vær så god.
Sett i gang.
Ja!
-Iguchi. -Ja!
Hele mitt liv
har bestått av å ta imot ordrer.
Vi fra underklassen fikk ingen utdannelse,
så jeg trodde ikke jeg kunne eller burde skille rett fra galt.
Det er min skyld
at så mange fra Joseon døde.
Og…
…familien din.
Dø!
Tåpelig nok,
var det da jeg endelig innså…
Drep kvinnen og babyen.
…at jeg hadde begått feil.
Jeg vil ikke be deg om å forstå min ignoranse.
Pokker ta, Lee Yoon!
Stå stille!
Gi oss ordre om å skyte det barbariske Joseon-avskummet!
-Ti stille og legg ned våpenet! -Det kan jeg ikke.
Tar du hans side fordi du også er fra Joseon?
Du.
Slenger du slik dritt igjen, så dreper jeg deg.
Er det forstått?
Du hørte dem. Gir du deg ikke nå, kan jeg ikke hjelpe deg.
Legg ned våpenet.
Ro deg ned og snakk…
Din jævel!
Alt er min skyld.
Hvorfor forteller du meg dette nå?
Ber du meg om tilgivelse fordi du angrer på fortiden?
Jeg har ingen rett til å angre på fortiden
eller be om tilgivelse.
Kom du hit
for å bli drept, tilfeldigvis?
Er det derfor du forteller meg dette så uanfektet?
Fordi planen din kan gå i vasken om du blir emosjonell?
Det er en skrudd verden vi lever i.
Både du…
…og jeg.
Om det ikke var du som fikk kona og familien min drept,
ville jeg omfavnet og trøstet deg.
Beklager.
Dra herfra, ellers dør dere!
Forstått?
Mor.
Mor!
Mor…
Ye-bun!
Herregud!
Ye-bun er borte, sa jeg!
Hvor lenge skal vi sitte her uten å gjøre noe?
De tok Ye-bun!
Vi har ikke tid til dette.
La oss dra etter Nodeoksan nå. Det er ikke for sent. Vær så snill!
Si noe, Choong-soo! Vær så snill!
Nei!
Nam-chun! Kom fort!
Kjære!
Min kjære!
Min kjære.
-Gjør noe! -Kjære!
Herregud!
Skal du ikke gjøre noe?
Det er ingenting å gjøre.
Vi kjempet og tapte.
Folk har dødd.
Sist vi forsøkte å gjøre noe fordi folk hadde dødd,
døde enda flere.
Det vet du også.
Du kan glemme å bli drept av meg.
Dra og prøv å leve som oss.
Få ting fratatt daglig. Alltid være på flukt.
Leve i smerte hver eneste dag.
Du burde også leve slik.
MYEONGJEONG LANDSBY
Jeg kaster meg.
Skal vi se.
Nytt spill!
Del ut kortene!
Yoon?
Få se på våpnene dine.
Vil vennen din klare seg, frue?
Å slåss mot Nodeoksans klan alene, er ikke annet enn…
I slaget om Sapyeong, utslettet Yoon egenhendig et russisk artillerikompani.
Derav kallenavnet "dødsengelen".
Han er dødsengelen som våker over oss.
Det høres hyggelig ut, men hvem våker egentlig dødsengelen over?
De som skal dø, så klart.
Det var tordenvær den dagen, akkurat som i dag.
Yoon snek seg rundt artillerikompaniet alene,
og da tordenen buldret,
pang.
Tordenen buldret på nytt,
pang.
Enda et smell.
Så et til.
Slik tilintetgjorde han hele kompaniet. Skjønner du hva jeg sier?
Størrelsen på gjengen spiller ingen rolle mot Yoon. Du må være smart.
Hvis man tror at å være overtallig er nok,
så dør man…
Hva var det?
Hent våpnene! Fort!
…én etter én, lydløst…
Skyt!
Der er han!
…til ingen står igjen.
Så uroe deg heller for hva du skal gjøre med alle likene.
Skyt!
Sjansene er store for at i dag vil være slutten på Nodeoksan-klanen.
Kom igjen.
Fader vår, du som er i himmelen,
la ditt navn holdes hellig.
La ditt rike komme.
La din vilje skje på jorden som i himmelen.
Gi oss i dag vårt daglige brød.
Forlat oss vår skyld…
Hvem er det?
Ye-bun!
Hvem er det?
Herregud!
Far!
Hadde du så lyst til å dø?
At du utfordret Nodeoksan-klanen helt alene?
Det er ikke hele grunnen.
Jeg ble minnet på fortiden.
Jeg så de samme ansiktene her som i Gurye for seks år siden.
Ansiktene til dem som har mistet alt,
er på flukt og må leve i smerte.
Ye-bun!
Derfor dro jeg.
Jeg ga dem den sorgen, og jeg ville få den til å forsvinne.
Er du så angerfull for det som skjedde for seks år siden?
Unnskyld.
Alt er min skyld.
Hva heter du? Jeg rakk ikke engang spørre.
Det er Lee Yoon.
Du ville vel leve som en konge etter landet ditt falt.
Lee Yoon.
Det var kong Gyeongjongs navn.
Han hadde ingen store bragder i sin tid.
En paranoid og inkompetent konge fanget i et politisk spill.
Men én ting han gjorde riktig.
Han beskyttet kronprinsen, sin politiske rival, til siste slutt.
Gjennom den bitre politiske stormen, beskyttet han alltid familien sin
Så hva sier du?
Vil du leve opp til navnet ditt?
Vil du anse Joseons folk som familie og beskytte dem til siste slutt?
Man vet aldri.
En av dem kan bringe fredstid over Joseon, slik Yeongjo og Jeongjo den store gjorde.
Du har uansett bestemt deg for å dø.
Du kan like gjerne dø for familien din.
Slik kan du bøte for fortiden din.
Snart blir det blodbad.
Den japanske hæren ryktes å komme når som helst.
De vil ta Mandsjuria og Gando.
Kjære vene. Tenk når rytterbandittene, politiet og den japanske hæren møtes,
hva vil skje med oss?
Jeg kan ikke gjøre det ennå.
Ennå?
Hva mener du?
Jeg har ikke noe navn akkurat nå.
Ingen innflytelse, penger eller jord.
For å overleve her…
…må vi samle folk. Det er alt vi har.
Men hvem vil slå seg sammen med oss?
De som ikke lenger makter å miste alt, leve på flukt og i smerte.
De vil komme til oss.
For å ta tilbake det de har tapt, ikke flykte, men slå tilbake…
…og hevne seg på dem som påførte dem smerte.
De som har nådd bunnen, uten håp og ingenting å støtte seg til.
Det er dem vi trenger.
Slike folk er bare uvitende, ville banditter.
Hva skal du med dem?
Vi skal kjempe.
Kjemper du for landet ditt, er du soldat.
Men om du kjemper for familien din, er du banditt, eller hva?
ALLE KARAKTERER, STEDER, ORGANISASJONER, UTTRYKK, HENDELSER OG EPISODER
OMTALT ELLER BESKREVET I DENNE SERIEN, ER FIKTIVE.
ENHVER LIKHET MED VIRKELIGHETEN ER REN TILFELDIGHET.
Tekst: Silvia Alstad