1905 SLÖTS JAPAN-KOREA-FÖRDRAGET
KOREANSKA FRIHETSARMÉER BILDADES. JAPANS KAMPANJ MOT DEM
DREV SOLDATER TILL MANCHURIET OCH YEONHAEJU
Från och med nu ska ni lyda och följa det japanska imperiet!
GYEONGSEONG OKTOBER 1915
Förlita er på generalguvernementet och det Orientaliska utvecklingsbolaget…
Senaste nytt!
I enlighet med jämlikhetsprincipen måste alla anmäla sin mark!
För att ni ska få era rättigheter som markägare.
Flytta på er, tack!
Ni kommer att bli rika!
Herrn!
Det har kommit.
Jag tror hen är här.
Personen ni söker.
TAEPYEONG-DONG, 18-JEONG, 30-RI MYEONGJEONG, NORRA GANDO
Dö!
Löjtnant Lee.
Major Miura väntar på er. Förbered er.
Det här är ett viktigt ögonblick för er,
och jag är beordrad att se till att ni närvarar.
Och ni måste bära er uniform.
Mannen jag vill presentera er för,
var, som en del av er redan vet,
min slav förut.
Utan hjälp från det japanska imperiet
skulle han ha förblivit en namnlös slav resten av sitt liv.
Och han skulle inte ha blivit min käraste vän,
min kamrat och broder.
En hjälte som utplånade den ryska artillerienheten vid Sapyeong,
och en sann patriot som stävjade upplopp under kampanjen mot frihetsarmén.
Hälsa honom välkommen med en stor applåd.
Andrelöjtnant Lee Yoon.
Sa du: "Gör inte om det igen"?
Jag jobbade hårt för att ordna evenemanget,
medan du söp dig full?
Det har gått sex år.
Jag väntade på dig i sex år.
Jag ville aldrig tillbaka till armén.
Hur kan du säga så till mig?
Jag åker i morgon.
Det är nån jag måste träffa.
Jag kanske inte återvänder.
Vad pratar du om?
Vad då, du kanske inte återvänder?
Är jag ett skämt?
Är jag? För att jag befriade dig och lät dig bli min vän?
Passa dig.
Jag var din herre.
Om inte för mig skulle du inte vara här nu, idiot!
Det var jag som brände dina slavpapper 1894.
Jag gjorde dig till soldat,
kallade dig en hjälte och hjälpte dig få kontakter!
Den yngsta Joseonfödde majoren i japanska armén, Shohei Miura.
Vem tror du gav dig den titeln?
Jag gjorde mer än nog.
-Låt mig gå nu. -Va? Låta dig gå?
Vänta, är det…
Handlar det om incidenten?
I Gurye för sex år sen?
Vi lydde order.
Jag sa ju att jag inte kunde göra något!
Fan också.
Jag borde ha dödat dig då, din jävel.
Varför är du så högljudd?
Det går ju inte att prata!
Det här duger inte. Upp med dig. Har du ett vapen?
Ta den här. Ta den och stå där,
så att jag kan skjuta huvudet av dig.
Döda mig och gå eller så dör du. Låt oss avgöra det en gång för alla.
Vad är det?
Är du rädd att jag ska skjuta dig igen?
Om du är rädd, gå inte. Håll dig nära mig, för helvete!
Det är annorlunda nu.
På den tiden hade jag inget att leva för.
Men det har jag nu.
Måste vi avgöra våra öden här och nu?
Försten, din lilla jävel.
Vi skulle inte vara här om du hade dödat mig då.
Det är sent påkommet,
men jag, Försten, tackar er för att ni befriade mig, Herre.
Hör du, Lee Yoon. Stanna.
Lee Yoon!
Nej, majoren!
Släpp mig!
Lee Yoon! Hallå!
GYEONGSEONG
WONSAN
CHŎNGJIN
HOERYŎNG, MYEONGJEONG
Yoon!
Du har blivit så stor, lillebror!
Se på er, Seon-bok. Pengar är verkligen bra att ha.
En slavflicka får bara respekt genom pengar.
-Får ni någon respekt då? -Absolut!
Men jag var nog hård, för nu kallas jag satkärring.
Slavflickan är en satkärring!
Du måste vara trött. Kom in.
Du kom verkligen hit snabbt.
Vänta lite. Har du väntat på mitt brev i sex år?
Det måste ha varit svårt att hitta personen. Tack.
Det var inte svårt. Tacka inte.
Men lät din herre dig gå utan något krångel?
Jag hotade honom.
-Jag sa att jag skulle döda honom annars. -Du borde ha gjort det.
Minns du hur han slog mig?
För att rummet inte var varmt nog.
Han var en oförskämd jävel. Jag har fortfarande ont i ländryggen.
Jag må ha tjänat massor av pengar, men min kropp minns fattigdomen.
Fan också.
De jävlarna åkte fast igen.
Varför ens kämpa för självständighet om man ska dö så där?
Var det japanerna?
Jag vet inte om det var japanerna eller rödskäggen.
-Varför skulle rödskäggen döda dem? -För pengar.
Frihetskämpar här är pengar, inte människor.
Se inte Gando på samma vis som Gyeongseong.
Vad vi än tycker så tog Japan Gyeongseong.
Men trots att alla dreglar över det här, har ingen tagit över.
Det finns ingen härskare.
Kinesisk mark, japanska pengar och Joseons folk.
Vilka tror du kommer ta över?
Vad är det?
Yoon. Här.
Ta inte av den. Sandstormarna här är ingen lek.
Det har mojnat. Vi åker.
-Är det byn? -Ja.
Det är Myeongjeong, den bästa staden i Gando.
Toppen, eller hur?
MYEONGJEONG
Vi tar två nudlar.
Sätt dig. De har fantastiska nudlar här.
Det är få Joseonägda butiker.
Ingen har råd att öppna någon. Jag är den rikaste Joseonfödda här.
Tjänade ni pengar på det där?
Jösses, nej. Det går knappt med vinst.
Jag säljer vapen nu.
Det pågår strider i närheten.
Om en självständighetsarmé utplånade en japansk trupp,
skulle de ta alla vapen, för de är värdefulla.
Jag köper dem billigt och säljer dem dyrt till kinesiska krigsherrar.
I svåra tider säljer jag till rödskäggen. Jag säljer dem överallt.
Tack.
Då så, nu äter vi. Här.
Förresten,
hur har du tänkt leva här?
Det är en sak att hitta personen,
men hur ska du försörja dig?
Jag kom inte hit för att leva.
Vad menar du?
Kom du hit för att dö?
Vem fan är det där?
Gör det inte! Nej!
Vad är det där?
Fasen, inte igen. Jag äter.
Upp med dig.
Det är dumt att lägga sig i. Det är bäst att undvika dem.
Kom igen, upp med dig!
Vänta.
Yoon!
Jäklar. Jag var livrädd!
Varför stod du bara där och stirrade på dem?
Vem är han?
Jang Ki-ryong. Han är ett rödskägg.
De döda där borta är Nodeoksans män.
De har slagits oavbrutet om marknaderna i Myeongjeong och Gando.
-Fan. -Vad gör polisen?
Jösses, de idioterna är…
Där kommer de.
Ser du honom? Mannen längst fram?
Överintendent Ōoka från konsulatet. Han bestämmer över huvudgatan.
En riktig jävel, den värsta sorten.
Städa upp här.
Flyttar de bara kropparna? Ska de inte fånga mördaren?
Inte när mördaren är Jang Ki-ryong,
det bästa rödskägget i norra Gando på att döda frihetskämpar.
Attans.
Så de blundar för det för att han dödar frihetskämpar?
-Det är alltid de Joseonfödda som dör. -Det är inte så illa nu.
Snart blir det blodbad.
Ryktet säger att japanerna kommer när som helst.
De ska ta över Manchuriet och Gando.
Kära nån. Med rödskäggen, polisen
och den japanska armén i farten,
tänk dig hur det går för oss och frihetsarméerna.
Så Yoon,
se upp för frihetskämparna och håll dig borta från Joseonfödda.
Vi har inget land som skyddar oss.
Vi måste ta hand om oss själva för att överleva.
Bränn dem.
Vi drar vidare.
Kom igen!
Yoon.
Är du redan på väg?
Jag kunde inte sova. Varför är du redan uppe?
Några idioter sköt mitt i natten och väckte mig.
Det är oförskämt att skjuta medan folk sover.
De skjuter jämt, de där dårarna.
Men du sålde vapnen till dem? Affärerna blomstrar.
Folk måste sova, hur trevliga pengar än är.
Jag borde skriva i kontraktet att de inte får skjuta efter kl. 20.
Banditer brukar inte följa regler.
Jag är skyldig dig en tjänst.
Kära nån. Du är inte skyldig mig något.
Jag är glad att jag fick träffa dig.
Men Yoon,
det där du sa i går…
Vad menade du med det?
Inte mycket. Det är precis som jag sa.
Varför är du här, om inte för att leva?
Du lämnade allt och kom hit för att…
Inte för det, väl?
Vem är mannen du ska träffa? Vem i hela friden är Choi Choong-soo?
TAEPYEONG-DONG
Vem är du?
Har Nodeoksan skickat dig?
Förlåt mig. Jag visste inte att du var en landsman.
Jag är glad att du inte är skadad.
Vad för dig till vår by?
Jag kom hit…
…för att träffa er och berätta något.
Saken är den…
Hon heter Eon-nyeoni.
Hon kom hit för fem dagar sedan.
Hon har levt som bonde hela livet,
men hamnade här efter att det där jävla OUB förstörde hennes liv.
Hon stötte på rödskägg längs vägen,
och de dödade hela hennes familj.
Jag vet att alla har en historia att berätta nuförtiden,
men varje gång jag ser henne brister mitt hjärta.
Ursäkta, vad sa du? Vad är det du vill berätta?
Choong-soo!
-Choong-soo! -Min kära?
Ni måste komma. Fort.
Skrik inte, din dåre. Vad är det?
Kang Du-man, den skojaren, säger att han ska lämna stan!
Det är som om en vildkatt skulle äta råttgift för att dö.
-Varför säger han det? -Varför?
Han är rädd att Nodeoksan ska döda honom!
Det du skulle säga,
kan det vänta lite?
Ja. Jag väntar.
Följ med Eon-nyeoni, hon visar vägen. Vi ses snart.
-Okej. -Ät upp.
Pastorn åkte till Yeonhaeju för tre eller fyra år sedan,
så kyrkan står tom.
Ni kan bo här.
Om ni hör ljud där ute, gå inte ut.
Rödskäggen kan döda er.
Varför bryr sig Nodeoksan om det här stället?
Han är en bandit som gör banditgrejer.
Finns det några andra skäl?
Ärligt talat så är vi från Joseon de enklaste måltavlorna.
De straffas inte om de dödar oss.
Jag hörde att du är ny här.
Vad gjorde du i Joseon?
Ni hörde. Jag var bonde.
Lyssnade ni ens på vad han sa?
Jag såg att ni tittade på mig.
Du har inte bondehänder. Du har hanterat vapen.
Hur kan ni se det på mina händer?
Är ni en shaman?
-Vem är du? -Vad menar ni?
Vad fick dig att dölja din riktiga identitet och komma hit?
Vad pratar ni om?
Vem döljer vad?
Vad är jag då? En frihetskämpe?
Du är nog inte en av dem.
Jag frågar igen.
Vem är du?
Ni skulle inte gilla svaret.
Jaså? Låt oss göra det vi är bra på, då.
Vem är du? Vad gör du här?
Jag är här för att döda dig. Jag får betalt för att döda folk.
Vem betalade för min död?
Det kan jag inte säga. Men jag kommer från Gyeongseong.
Hur visste du att jag var här?
Taepyeong-dong, 18-jeong, 30-ri, Myeongjeong, norra Gando.
Du lämnade en lapp.
Du skulle inte ha lämnat några spår.
Hur kunde du vara så slarvig?
En Mauser C96. Du har ett fint vapen.
En Nambu typ 14.
Du har ett skitvapen.
Du vet väl att Nambu typ 14 brukar klicka?
Det är 30 % chans att bara du dör.
Och 70 % risk att vi båda dör.
Är du beredd att satsa på 30 % chans att överleva?
Du är modig.
-Men det här komplicerar saker. -Inte alls.
Det blir lätt när du släpper vapnet.
Du pratar med nån som får betalt för att döda folk.
Jag måste ju avsluta jobbet.
Försöker du avsluta mig?
Det är någon annan som ska döda mig.
Vem skulle det vara?
Du såg honom nyss.
Ska herr Choong-soo döda dig?
Vad har du gjort honom?
Något man aldrig ska göra.
Det gjorde jag.
Det är därför du inte får döda mig.
Jag hörde att du var i armén.
Jag tror att jag vet
vad du gjorde mot herr Choong-soo.
Okej. Jag gör som du vill.
Inte för att dina ord berörde mig.
Det är bara rätt att Choong-soo får döda dig.
Bara därför.
Han har behandlat mig väl under min tid här.
Jag säger till min klient att jag dödade dig.
Men om vi möts igen i framtiden
så kommer du att dö på riktigt.
Jag kan skjuta dig bakifrån, som en ynkrygg.
Åh, just det.
Min klient ville lämna ett meddelande innan du dog.
"En hund dör
när den lämnar sitt hem."
Ha en bra död.
Hoppas att du återföds på en bättre plats.
-Hindra mig inte! -Kom igen, Du-man!
Hur ska vi orka fortsätta om du också ger dig av?
-Släpp mig. Jag åker! -Jisses!
Vad väntar du på? Kom igen!
Vad gör du här?
Det öser ner. Gå in.
Jag tänkte vänta, men kunde inte.
Vi pratar nu.
Jag är här på grund av det som hände i Gurye för sex år sedan.
Jag är ganska förvånad.
Vad har du att säga till mig om det som hände 1909?
Som ni vet,
genomfördes kampanjen för att utplåna milisen då,
för att kväsa frihetsarméerna.
Oräkneliga soldater dog i kampanjen.
Och jag hörde att de som överlevde flyttade till Manchuriet eller Yeonhaeju.
Som ni, herrn.
Och hur kan du
veta så mycket om det?
Jag var där.
Som soldat i japanska arméns 14:e infanteriregemente.
Jag ledde en specialenhet,
och mitt jobb var att hitta misstänkta frihetskämpar
och spåra dem.
En dag fick jag följande order.
"Hitta Choi Choong-soos bas, den Oövervinnelige generalen,
och ta honom till Gwangjufängelset."
Den som hittade er by och rapporterade den…
…var jag.
Allt som hände i Gurye för sex år sedan…
…var mitt fel.
Ingen rör sig!
Stå stilla!
-Rör er inte! -Vad har tagit åt dig, idiot?
Jag har ju sagt att Choi Choong-soo inte är här!
Vi ska vända tillbaka!
Vi har en ny order. "Bränn den Oövervinnelige generalens bas."
De är civilister. De har aldrig hållit i ett vapen!
Civilister
kan gå med i en frihetsarmé.
Ingen föds in i en frihetsarmé, eller hur?
Vi föds oskyldiga och blir syndare, okej?
Gwang-il, vi vänder.
Jag har inte tid att diskutera.
Lägg ner vapnet.
Gwang-il. Snälla.
Okej. Håll dig utanför om du vill det.
-Sätt igång! -Ja, major!
-Iguchi. -Ja, major!
I hela mitt liv
har jag bara lytt order.
Som outbildad, av låg börd och obildbar
trodde jag inte att jag visste vad som var rätt och fel.
Men på grund av mig
dog så många av mina landsmän.
Och…
…så även er familj.
Dö!
Dåraktigt nog,
var det då jag äntligen insåg…
Döda kvinnan och barnet.
…att jag hade gjort fel.
Jag ber er inte att förstå min okunnighet.
För helvete, Lee Yoon!
Ingen rör sig!
Ge order om att öppna eld mot Joseonkräket!
-Tig och lägg ner vapnet! -Det kan jag inte göra.
Tar ni hans sida för att ni också är Joseonfödd?
Hör du.
Om du säger nåt sånt igen så dödar jag dig först.
Uppfattat?
Du hörde väl? Om du går längre kan jag inte skydda dig.
Så lägg ner vapnet.
Lugna ner dig så pratar vi…
Din jävel!
Allt är mitt fel.
Varför berättar du det här nu?
Ber du om förlåtelse för att du ångrar ditt förflutna?
Jag har ingen rätt att ångra mig
eller att be om er förlåtelse.
Kom du hit…
…för att bli dödad, möjligen?
Är det därför du berättar det så sakligt?
För att det kan sabba planen
om du blir känslosam när du pratar?
Det är en märklig värld vi lever i.
Både du…
…och jag.
Om det inte var du som hade dödat min fru och familj…
…skulle jag ha omfamnat och tröstat dig.
Jag är ledsen.
Nej! Sluta! Försvinn!
Försvinn härifrån eller dö!
Förstår ni?
Mamma.
Ye-bun!
Herregud!
Min Ye-bun har försvunnit!
Choong-soo, ska vi bara sitta här?
De tog min Ye-bun!
Choong-soo, vi har inte tid med det här.
Vi letar efter Nodeoksan. Det är inte för sent.
Snälla? Choong-soo!
Säg något, Choong-soo! Snälla!
Nej!
Nam-chun! Kom hit fort!
Min älskade!
Min älskade.
-Gör något! -Min älskade!
Herregud!
Ska ni inte göra något?
Det finns inget jag kan göra.
Vi kämpade och förlorade.
Människor har dött.
När vi försökte göra något
för att folk hade dött…
…dog ännu fler.
Det vet du också.
Tänk inte på att bli dödad av mig.
Ge dig av och försök leva som vi gör.
Få saker tagna från dig varje dag. Fly varje dag.
Lev i plåga varje dag.
Du borde också ha det så.
MYEONGJEONG
Jag lägger mig.
Låt se.
Spela igen!
Dela ut brickorna!
Yoon?
Visa mig vapnen, Seon-bok.
Kommer er vän att klara sig?
Hur jag än tänker på det… Att slåss ensam mot Nodeoksans gäng…
I slaget vid Sapyeong
utplånade Yoon på egen hand en rysk artillerienhet.
Det var då han fick namnet "den vakande liemannen".
Han är den vakande liemannen.
I förbifarten låter det trevligt, men vem skulle han egentligen vaka över?
De som ska dö, förstås.
Det åskade den dagen, precis som i dag.
Yoon smög sig in bakom artillerienheten helt själv,
och när åskmullret ljöd,
pang.
När det mullrade igen,
pang.
Ännu en smäll.
Och en till.
Så utplånade han hela enheten.
Förstår du vad jag säger?
Ska du bekämpa Yoon,
är ett stort gäng inte viktigt. Du måste vara smart.
Försöker ni slå honom enbart med mantal,
kommer ni att dö…
Vad var det?
Ta era vapen! Skynda!
…en efter en, ljudlöst…
Skjut!
Där är han!
…tills ingen finns kvar.
Oroa dig inte. Börja fundera på vad du ska göra med kropparna.
Skjut!
Det finns en god chans att vi i dag ser slutet på Nodeoksans gäng.
Kom nu.
Fader vår som är i himmelen,
helgat vare ditt namn.
Tillkomme ditt rike.
Ske din vilja, såsom i himmelen så också på jorden.
Vårt dagliga bröd giv oss idag.
Förlåt oss våra synder…
Vad är det där?
Ye-bun!
Vad är det där?
Kära nån!
Pappa!
Ville du så gärna dö?
Att du skulle ta dig an Nodeoksans gäng alldeles själv?
Det är inte hela anledningen.
Jag mindes det förflutna.
Jag såg samma miner här som i Gurye för sex år sedan.
Som du sa, miner
som tillhörde dem som blivit berövade,
som flyr och plågas varje dag.
Ye-bun!
Därför åkte jag.
Jag orsakade de minerna…
…och jag ville sudda ut dem.
Det som hände för sex år sedan,
var det så hemskt och oförglömligt för dig?
Förlåt.
Allt är mitt fel.
Vad heter du, förresten? Jag frågade aldrig.
Lee Yoon.
Du ville väl leva som en kung,
nu när ditt land har fallit.
Lee Yoon.
Det var kung Gyeongjongs namn.
Han åstadkom inga storverk under sitt styre.
En sjuklig och oduglig kung som ägnade sig åt politik och utrensning.
Trots det gjorde han en bra sak.
Han skyddade kronprinsen, sin politiska rival, in i det sista.
Mitt i det stormiga politiska kriget skyddade han sin familj.
Vad säger du?
Vill du leva upp till ditt namn?
Kan du se dina landsmän här som din familj,
och skydda och ta hand om dem ända till slutet?
Man vet aldrig.
En av dem kanske bringar
ett fredligt styre över Joseon, som Yeongjo och Jeongjo den store.
Du har ju bestämt dig för att dö.
Då kan du lika gärna dö för din familj.
Vore det inte ett bra sätt att gottgöra ditt förflutna?
Snart blir det blodbad.
Ryktet säger att japanerna kommer när som helst.
De ska ta över Manchuriet och Gando.
Kära nån. Med rödskäggen, polisen och den japanska armén i farten,
tänk dig hur det går för oss.
Jag kan nog inte just nu.
Just nu?
Vad menar du?
Jag har inget att komma med.
Ingen makt, inga pengar, ingen mark.
För att överleva här…
…måste vi samla ihop folk. Det är allt vi har.
Men vem skulle gå med oss?
De som inte längre står ut med att bli berövade allt,
att fly och leva i plågor.
De kommer att komma till oss.
För att ta det de förlorat, för att sluta fly. För att kämpa…
…och hämnas på dem som orsakat dem smärta.
De som har nått botten, som inte har något att hoppas på.
Det är dem vi behöver.
Sådana människor blir bara vildsinta banditer.
Vad ska du göra med dem?
Vi ska slåss.
Om du slåss för ditt land är du en soldat.
Men om du slåss för din familj är du en bandit, inte sant?
ALLA PERSONER, PLATSER, ORGANISATIONER, BENÄMNINGAR OCH HÄNDELSER
SOM NÄMNS ELLER BESKRIVS ÄR PÅHITTADE.
ALLA LIKHETER MED VERKLIGHETEN ÄR OAVSIKTLIGA
Undertexter: Lisbeth Pekkari