‫- כעבור חמש שנים, 1920 -‬
‫- אוגדה 19 של צבא יפן‬ ‫מחנה הואריונג -‬
‫מה…‬
‫מי שם?‬
‫שם ודרגה!‬
‫סוגיאמה?‬
‫איפה רס״ן מינאמי?‬
‫ספר לי.‬
‫איפה החיילים האחרים?‬
‫למה חזרת לבדך?‬
‫אתמול,‬
‫יצאנו למשימת סיור ב״מעבר הפולשים״,‬
‫ואז…‬
‫נתקלנו בהם.‬
‫על מי אתה מדבר?‬
‫שדים.‬
‫מה? מי אתה?‬
‫אתה עומד בדרכם של חיילי האימפריה היפנית.‬
‫פנה את הדרך אם אתה רוצה לחיות!‬
‫זה ״מעבר הפולשים״‬ ‫שמוביל למיונגג׳ונג מהואריונג!‬
‫אתה מבין את משמעות הדבר?‬
‫אם תתקדמו עוד צעד אחד,‬
‫זה ייחשב כפלישה לשטחנו! ברור?‬
‫אם אחד מכם ינסה לעשות משהו,‬
‫אכתוש את כולכם!‬
‫מה הוא מדבר?‬
‫הוא כנראה יצא מדעתו‬ ‫אחרי שאיבד את ארצו.‬
‫הוא משוגע?‬ ‫-שנהרוג אותו?‬
‫קדימה צעד.‬
‫קדימה!‬
‫המפקד!‬
‫אחזור על דבריי!‬
‫לטעון נשקים!‬
‫אם תתקדמו עוד צעד אחד,‬
‫זה ייחשב כפלישה לשטחנו!‬
‫אם אחד מכם…‬
‫לעזאזל.‬
‫להרוג את כולם!‬
‫אז…‬
‫כוחותינו חוסלו בלי להשיב מלחמה?‬
‫לא, המפקד.‬
‫השבנו מלחמה כיאה לחיילי האימפריה.‬
‫אש!‬
‫אבל,‬
‫כמו שאמרתי…‬
‫הם היו שדים.‬
‫האיש ששמו צ׳וי צ׳ונג־סו…‬
‫פיקד על צבא צדיקים בג׳וסון.‬
‫הוא זקן, אבל כל חץ שלו מוצא את מטרתו.‬
‫והחרב שלו…‬
‫מסוגלת לפלח הרים ולעצור נהרות.‬
‫הצילו!‬
‫רק ברגעים כאלה אתה מודה לי, תרח זקן שכמוך.‬
‫קאנג סן־גון‬
‫הוא צייד מהר סוראק.‬
‫הוא ידוע כשורד האחרון‬ ‫מכוח ציד הטיגריסים של ג׳וסון.‬
‫כישורי ציד הטיגריסים שלו היו מדהימים כל כך‬
‫שהוא זכה בכינוי ״מלך ההרים״.‬
‫אז הפסדתם לגנרל זקן עם חרב וקשת,‬
‫ולצייד שלוכד טיגריסים?‬
‫אתה מתבדח?‬
‫הלוואי, המפקד.‬
‫כי אז חבריי ליחידה היו בחיים עכשיו.‬
‫הצלתי כמה אנשים היום…‬
‫ידיים למעלה!‬
‫חכו רגע. בסדר?‬
‫אני לא אוהב לראות דם, בסדר?‬
‫אז אעצום עיניים.‬
‫עצמתי עיניים, צ׳וראנג־יי!‬
‫איפה הוא?‬
‫מי שם?‬
‫כל חבריי ליחידה נרצחו בידי צ׳וראנג־יי.‬
‫צ׳וראנג־יי היה בדרן בלהקה נודדת.‬
‫הוא נע בזריזות כזו‬ ‫שהיה כמעט בלתי אפשרי לירות בו.‬
‫טיגריס מעופף, זה מה שהוא!‬
‫זה נגמר.‬
‫אל תשקר לי! אני עוד שומע את הצרחות.‬
‫אני לא אחראי לזה.‬
‫גומסו פה.‬
‫ויש גם את גומסו!‬
‫הוא באמת חיית אדם.‬
‫כלום לא ידוע עליו,‬
‫חוץ מהעובדה שהוא ממש לא נחמד.‬
‫אז התחננת בפניו שיחוס על חייך.‬
‫כך שרדת.‬
‫אני טועה?‬
‫אני לא צריך חיילים‬ ‫שמתחננים בפני אויבים שיחוסו על חייהם.‬
‫תתאבד.‬
‫סליחה! סליחה, המפקד!‬
‫אני לא צריך לשמוע את זה!‬
‫שמור על כבודך כחייל.‬
‫אני יודע מי המנהיג שלהם!‬
‫הפנים של המנהיג שלהם…‬
‫ראיתי אותם במו עיניי.‬
‫איך הוא נראה?‬
‫ספר לי איך המנהיג שלהם נראה!‬
‫ה…‬
‫האיש הזה…‬
‫אתה היחיד ששרד.‬
‫אתה רוצה להצטרף אליהם?‬
‫לא!‬
‫אז תוותר על כל רכושך, ואתן לך לחיות.‬
‫זנח את מצפונך, את אמונותיך, ואת מדינתך,‬
‫ואתן לך לחיות.‬
‫לפחות מצבך טוב ממצבנו.‬
‫עוד יש לך דברים שעליהם אתה יכול לוותר.‬
‫הפנים שלו…‬
‫בקרוב תראה אותם בעצמך.‬
‫פחדן שכמוך!‬
‫רציתי לחיות, אפילו כפחדן. אנא…‬
‫ערב טוב לך! נעים מאוד.‬
‫אמרתי שלום. לא מנומס לא לענות.‬
‫אתם לוחמי עצמאות?‬
‫לא.‬
‫אנחנו שודדים.‬
‫- שירת החרב -‬
‫- גיונגסונג, אוגוסט 1920 -‬
‫ביקשתי שתיפגשי איתי כאן,‬
‫גם אם אולי זה לא מנומס,‬
‫מפני שיש משהו שעליי לומר לך.‬
‫ודאי. במה מדובר?‬
‫האם…‬
‫תסכימי להינשא לי?‬
‫למה התעכבת כל כך?‬
‫המון זמן חיכיתי.‬
‫מה?‬
‫כן.‬
‫אתחתן איתך, גואנג־איל.‬
‫רגע, את רצינית?‬
‫תתחתני איתי?‬
‫אוהב אותך…‬
‫אוהב אותך כל חיי.‬
‫הי־שין.‬
‫גם אני.‬
‫אוהב רק אותך, גואנג־איל.‬
‫קדימה, במרץ!‬
‫זה נשק טוב. מצוין.‬
‫נכון. שמעת?‬
‫שמעתי מה?‬
‫צבא העצמאות שוב ניצח.‬
‫נשמע שהפעם הם ממש כתשו את היפנים.‬
‫כן? חדשות טובות.‬
‫ממש הולך להם קלף.‬
‫בקצב הזה באמת נזכה בעצמאות.‬
‫אני מופתע.‬
‫אני לא יודע לגבי זה, אבל ילידי ג׳וסון‬ ‫בצפון גנדו יוכלו לנשום לרווחה.‬
‫אתה צודק!‬
‫בלי לשים לב נהייתי פטריוט.‬
‫המניאק שוב מתחיל.‬
‫זה כבר הפך להתמכרות אצלו.‬ ‫תראה את הגנב המסריח.‬
‫כמה זמן הוא כבר עושה את זה?‬
‫מה זאת אומרת? מהיום הראשון.‬
‫הוא גונב ומוכר מאחורי גבנו.‬
‫הוא ממש מכור לכסף, זה לא ייאמן.‬
‫אפסים כמוהו מוכרים את המדינה שלהם!‬
‫הוא פשוט בוגד.‬
‫אתה צוחק?‬
‫אל תצחק. תדבר איתו על זה.‬
‫״אם תמשיך ככה, יישבר לך פרק כף היד…״‬
‫לעזאזל.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫כנראה הגזמתי עם הרובה קודם.‬
‫אני בסדר.‬
‫אתה בטוח שאתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫בכל אופן, יון…‬
‫אם נזכה בעצמאות, הלוואי שזה יקרה בקרוב.‬
‫בכל השאר כאן אני מסוגל לעמוד, אבל…‬
‫האוכל פשוט מחורבן.‬
‫הוא לא לטעמי. אני מתגעגע הביתה.‬
‫מה הדבר הכי גרוע במקום הזה?‬
‫אתה יודע, אני רק אומר‬ ‫שיהיה נחמד לזכות בעצמאות.‬
‫אם לא, בסדר.‬
‫מה השטויות האלה על עצמאות?‬
‫אתה חושב שזה יהיה קל כך כך?‬
‫אין סיכוי שזה יקרה בעשר השנים הקרובות.‬
‫הרוח נגלתה בפניי שלשום וסיפרה לי הכול.‬
‫אני לא מאמין בשטויות האלה.‬
‫אתה נראה כמו חייל, לא כמו ידעוני,‬ ‫והתחזיות שלך אף פעם לא מתגשמות.‬
‫הרוח שלך אמרה שאני אתחתן, טמבל.‬
‫זה לא קרה רק בגלל שלא עשית את הטקס.‬
‫ועוד עשיתי לך מחיר טוב…‬
‫חתיכת…‬
‫אתה גם עורך טקסים?‬
‫אתה ברוך כישרונות.‬
‫יון, הוא סתם משוגע.‬
‫הוא כל הזמן אוסף את אנשי הכפר‬ ‫ומנסה למכור להם טקסים נגד רוחות רעות.‬
‫כמה אתה לוקח? 10 וון לטקס, לא?‬
‫זה אמור לעלות 20 וון,‬ ‫אבל עשיתי לו את זה בחצי מחיר.‬
‫נשאתי ונתתי עם הרוח במשך שלושה ימים.‬
‫20 וון?!‬
‫30 וון על טקס האשכבה של אבא שלי!‬
‫ועוד 30 על אימא שלי!‬
‫60 וון לקחת ממני!‬
‫בוא הנה, חתיכת מנוול.‬
‫אני אעקור לך את הלשון!‬
‫לפעמים, כשאני מסתכל עליהם,‬
‫הם מפחידים אותי יותר מהיפנים.‬
‫אין פעם אחת שהם לא רבים. אפילו פעם אחת.‬
‫אם היה להם שכל,‬ ‫הם היו מתגייסים לצבא עצמאות במקום אלינו.‬
‫תניח להם. בסוף הם מפסיקים.‬
‫כן, ואז הם שוב מתחילים.‬
‫ואז הם גומרים את כל המשחה. בזבוז כסף.‬
‫אתה צריך להתערב ו…‬
‫רד מזה, למען השם!‬
‫מר צ׳ונג־שו!‬
‫הם שוב רבים, צ׳ונג…‬
‫לאן הוא נעלם? מזמן לא ראיתי אותו.‬
‫אוי, הוא בטח שוב מתחבא איפשהו.‬
‫תפסיקו לריב, פרחחים!‬
‫אתה שוב פה?‬
‫למה באת עד לכאן? זה טיפוס לא קל.‬
‫זה טיפוס קשה, אז דאגתי לך.‬
‫אפשר לראות מפה את ג׳וסון היטב.‬
‫לכן המקום הזה נקרא ״מעבר הפולשים״.‬
‫אתה יודע, בימי קדם,‬
‫הברברים נהגו לעמוד כאן‬
‫ולהשקיף על אדמות ג׳וסון,‬
‫ולתכנן תוכניות פלישה.‬
‫אבל עכשיו התהפכו היוצרות.‬
‫כעת זה מקום של צער‬ ‫לאנשים שנאלצו לעזוב את בתיהם.‬
‫אתה מתגעגע לביתך, מה?‬
‫לבי זועק אליו.‬
‫אני מתגעגע לכל פינה בעיירת הולדתי.‬
‫הייתי שוב רואה ונוגע בכל הדברים שחשובים לי‬
‫עוד פעם אחת לפני שעזבתי,‬
‫אילו ידעתי שאיעדר זמן כה רב.‬
‫אתה שוב חושב עליה?‬
‫מוזר שמחשבתי נודדת אליה‬ ‫בכל פעם שאני כאן.‬
‫היא הייתה הראשונה שלי.‬
‫כן?‬
‫הראשונה במה?‬
‫היא הייתה הראשונה מהמעמד הגבוה‬
‫ששאלה לשמי, לא לשם הבעלים שלי,‬ ‫החזיקה בידי וחייכה.‬
‫והיא הייתה…‬
‫הראשונה שמראה פניה הספיק כדי לשמח אותי.‬
‫אבל היא בטח לא זוכרת אותי.‬
‫אז…‬
‫גם הלב שלך כואב?‬
‫אני קצת מתחרט.‬
‫אילו ידעתי שאתגעגע אליה כל כך…‬
‫הייתי מביט בה יותר.‬
‫זו החרטה שלי. כמו שלך.‬
‫זה המקום?‬ ‫-כן.‬
‫בוא ניכנס.‬
‫הי־שין.‬
‫מה מביא אותך עד כאן?‬
‫לא ידעתי שתבואי היום.‬
‫יש לי פגישה חשובה לקראת נסיעת העסקים שלי.‬
‫אה, הבנתי.‬
‫זה סגן האן טאה־ג׳ו. הוא פקוד שלי…‬
‫כלומר…‬
‫הוא ידיד שלי. שנינו הוצבנו כאן לאחרונה.‬
‫שלום לך.‬
‫שמעתי רבות עלייך.‬
‫ברכותיי על האירוסין.‬
‫תודה.‬
‫האוכל לשבת איתך לרגע?‬
‫בבקשה.‬
‫ידידי.‬
‫שמור לנו שולחן בבקשה.‬
‫כמובן.‬
‫אני מקווה שתיהנו.‬
‫שבי.‬
‫לאן את נוסעת לרגל עסקים?‬
‫לא סיפרת לי על כך.‬
‫זה נקבע ברגע האחרון,‬
‫אז לא הספקתי לספר לך.‬
‫אני נוסעת למיונגג׳ונג‬ ‫כדי להשתתף בטקס הנחת אבן הפינה‬
‫של מסילת צ׳אונדו ב־30 בחודש,‬
‫כנציגת מדור הרכבות.‬
‫מיונגג׳ונג…‬
‫מיונגג׳ונג זה מקום מסוכן.‬
‫הוא נמצא בשליטת המורדים.‬
‫תיזהרי.‬
‫בקשי מהממשל הזמני שישלח איתך שומרים.‬
‫כן. אשמע בעצתך, רס״ן.‬
‫תודה לך על הדאגה.‬
‫אל תודי לי.‬
‫אני רק דואג לאישתי לעתיד.‬ ‫אין צורך להודות לי.‬
‫הי־שין…‬
‫צר לי, אבל הפגישה שלך היום…‬
‫יכולה להתקיים במקום אחר?‬
‫למה אתה שואל?‬
‫יהיו פה אנשים מצבא העצמאות.‬
‫מה?‬
‫יש אדם בשם ג׳אנג סאוק‬ ‫שמפעיל מתפרה ברובע 1.‬
‫נודע לנו שהוא מתכוון להיפגש‬ ‫עם לוחם מצבא העצמאות כאן היום.‬
‫זו הסיבה שבאתי הנה עם אנשיי.‬
‫באמת?‬
‫כן. אז כדאי שתלכי מכאן מיד.‬
‫שנינו משרתים את ארצנו כפטריוטים,‬
‫אבל התפקיד שלי קצת פחות נעים משלך.‬
‫האמת היא שאני לא רוצה שתראי את זה.‬
‫כן, אני מבינה את כוונתך.‬
‫אז אצא לדרכי.‬
‫שמור על עצמך, רס״ן.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫הי־שין.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫תפסו אותו!‬
‫קום!‬
‫אל תסתכלי.‬
‫הביטי קדימה ולכי.‬
‫נהיה בקשר.‬
‫אני חושבת שהייתה הדלפה.‬
‫הם ידעו הכול: המקום, השעה,‬
‫ואת זהותו של החבר ג׳אנג.‬
‫יש סבירות גבוהה שהמידע הודלף מבפנים.‬
‫אנא היזהר, אדוני,‬
‫ובמיוחד כשאתה בא במגע עם אנשים.‬
‫הכספים שהתכוונו לשלוח לצבא הנתיב האדום…‬
‫הם היו בידי ג׳אנג סאוק, נכון?‬
‫היית אמורה לקבל אותם היום‬ ‫ולהעביר אותם לצבא הנתיב האדום.‬
‫כן.‬
‫זה רע מאוד.‬
‫איך נשיג 100,000 וון תוך שבועיים בלבד?‬
‫יש…‬
‫דרך.‬
‫איזו?‬
‫ב־30 באוגוסט, סניף הואריונג של בנק ג׳וסון‬ ‫יעביר 200,000 וון‬
‫לסניף מיונגג׳ונג בגנדו,‬ ‫למימון הנחת מסילת הברזל.‬
‫נוכל לחטוף את המשלוח‬ ‫ולהעביר את הכסף לצבא הנתיב האדום.‬
‫את מציעה שנחטוף משלוח משוריין?‬
‫זה מסוכן מדי.‬
‫אם אחד מאיתנו ייפול לידיהם,‬ ‫הארגון כולו עלול…‬
‫אל תדאג.‬
‫אפעל לבדי, בסיוע חברים בארגון.‬
‫איך זה ייתכן, החברה נאם?‬
‫לא!‬
‫נמצא דרך אחרת.‬
‫לא אסכן את חברי הארגון‬ ‫במבצע פזיז שכזה.‬
‫אדוני…‬ ‫-החברה נאם!‬
‫כבר השפלת אותי די.‬
‫מייסר אותי ששלחתי אותך לגואנג־איל.‬
‫אני כה מיוסר ומתבייש‬ ‫שאינני מסוגל להסתכל עלייך.‬
‫המבצע הזה מבוטל.‬
‫רובה אחד.‬
‫200 כדורים.‬
‫רימון אחד.‬
‫חמישה תפוחי אדמה.‬
‫שישה דליים של דוחן.‬
‫זוג נעלי קש.‬
‫זו…‬
‫זו האספקה של חברינו הנלחמים בגנדו.‬
‫לא אספקה ליום אחד אלא לשישה ימים.‬
‫אתה אומר שאתה לא מוכן‬ ‫לסכן את חיי החברים בארגון?‬
‫אנחנו מוכרחים לעשות משהו.‬
‫אדוני, אנחנו מוכרחים לסכן את חיינו‬
‫כדי שחברינו הנלחמים בגנדו‬
‫יקבלו עוד ארוחה אחת,‬
‫יחסלו עוד חייל אויב,‬
‫ויחיו…‬
‫עוד יום אחד.‬
‫אז בואי נעשה את זה.‬
‫תוכלי להיפגש ישירות עם צבא הנתיב האדום.‬
‫אבל שמישהו אחר ישדוד את המשוריין.‬ ‫-לא.‬
‫לא ידוע לנו אפילו מי בגד בחבר ג׳אנג סאוק.‬
‫המידע עלול לדלוף…‬ ‫-אני מדבר על אדם מבחוץ, לא על אחד משלנו.‬
‫זו משימה מסוכנת, אז…‬
‫אדם מסוכן צריך לבצע אותה.‬
‫על מי אתה מדבר?‬
‫ישנה מישהי.‬
‫מישהי שמוכנה לעשות כל דבר‬ ‫ולהרוג כל אדם תמורת כסף.‬
‫בתיאבון.‬
‫הזמנתי אתכם הנה הערב‬
‫מפני שאינני יכולה למלא את הבקשות של שניכם.‬
‫עכשיו, כששניכם כאן איתי,‬
‫אני רוצה להציע הצעה.‬
‫מר פארק צ׳ון־הו.‬
‫ביקשת ממני לחסל את מר קווגוצ׳י שכאן, נכון?‬
‫את כבר יודעת שכן, אז למה את שואלת?‬
‫מר קווגוצ׳י,‬ ‫ביקשת ממני לחסל את מר פארק, נכון?‬
‫נכון.‬
‫אומרים שהחיים והמוות נמצאים ביד הגורל.‬
‫כלומר, חיי אדם נמצאים בידי כוח עליון,‬
‫ומשך חיי האדם אינו נקבע לפי רצונו.‬
‫לכן אני מתכוונת להשאיר את ההחלטה‬ ‫בידי כוח עליון.‬
‫נפתח בהצעה על סך 100 וון.‬
‫את מתכוונת שתמלאי רק את בקשתו‬ ‫של מי שיציע את הסכום הגבוה יותר?‬
‫כן.‬
‫נא הצעתך.‬
‫הסכום הגבוה ביותר מנצח.‬
‫לכן אומרים שחברים מסוכנים יותר מזרים.‬
‫איך זו החלטה בידי כוח עליון?‬
‫ההחלטה היא בידי כוח עליון.‬
‫בשבילי, כסף זה כוח עליון.‬
‫די… תשכחו מזה!‬
‫אני פורש.‬
‫110 וון.‬
‫מר קווגוצ׳י מציע 110 וון.‬
‫נא הצעתך.‬
‫שיהיה.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫120 וון.‬
‫הסכום עומד על 120 וון. נא הצעתך.‬
‫130 וון.‬
‫140 וון!‬ ‫-140 וון!‬
‫140 וון.‬
‫150 וון.‬
‫מאה ו…‬
‫55.‬
‫155 וון!‬
‫160 וון!‬
‫מר קווגוצ׳י הציע 160 וון.‬
‫מה תשובתך?‬ ‫-170 וון.‬
‫זהו, אין לי יותר כסף.‬
‫מר פארק צ׳ון־הו הציע 170 וון.‬
‫נא הצעתך.‬
‫מאה ו…‬
‫ו…?‬
‫לא, 200 וון!‬
‫אתה מת!‬
‫בן זונה משוגע!‬
‫אתה רוצה שאמות עד כדי כך?‬
‫מר פארק צ׳ון־הו.‬
‫תירגע ושב בבקשה.‬
‫זה עוד לא נגמר.‬
‫מר פארק צ׳ון־הו הציע 170 וון,‬
‫ומר קווגוצ׳י הציע 200 וון.‬
‫אם כן,‬
‫מן הראוי שאמלא את בקשתו של מר קווגוצ׳י.‬
‫עם זאת…‬
‫מר פארק צ׳ון־הו הוא חבר ותיק שלי.‬
‫לא אבגוד בחבר תמורת 30 וון בלבד.‬
‫צר לי.‬
‫מה אמרת לו הרגע?‬
‫נראה ש…‬
‫שאני ניצחתי, לפי ההבעה שלו.‬
‫אני צודק?‬
‫כן. ניצחת, ידידי.‬
‫הכוח העליון החליט.‬
‫באמת?‬
‫זה הסוף שלך, מנוול.‬
‫זה מה שקורה ליפני‬ ‫שעושה עסקים בצד הזה של הנהר!‬
‫איך את מעזה, קוריאנית מסריחה!‬
‫את חושבת שזה יצליח לך?!‬
‫אני ילידת ג׳וסון,‬
‫אני עושה רק דברים שמצליחים לי.‬
‫אם כן, מר קווגוצ׳י,‬
‫לך הביתה…‬
‫ולך תזדיין.‬
‫לעזאזל!‬
‫לשלוף נשקים!‬
‫כן, בוס.‬
‫אנשיו של קווגוצ׳י‬ ‫עומדים להתפרץ הנה בכל רגע.‬
‫יש דלת אחורית. אתה יכול לברוח משם.‬
‫ואם תרצה לחסל עוד מישהו, פנה אליי.‬
‫מה לגבי הכסף?‬
‫תשאיר אותו על השולחן. אקח אותו אחר כך.‬
‫אש!‬
‫זו היא! תפסו אותה!‬
‫היא שם!‬
‫אל תיתנו לה לברוח!‬
‫תהרגו אותה!‬
‫החלק שלך. 17 וון.‬
‫ולוח הזמנים למחר.‬
‫האיש שהרג את הורייך.‬
‫שמעתי שהוא בגנדו.‬
‫את רוצה שאברר איפה הוא בגנדו?‬
‫זה בסדר, אל תטרח.‬
‫איזה מין תשובה זאת?‬
‫לא נכנסת למקצוע הזה‬
‫כדי להתנקם באיש שהרג את הורייך?‬
‫חיים של הישרדות בשן ועין שינו את דעתי.‬
‫נקמה, טינה, וכל זה…‬
‫הגעתי למסקנה שאין בזה תועלת.‬
‫העיקר הוא לדאוג לעצמי.‬
‫אל תטרח לברר.‬
‫ואל תחפש אותו.‬
‫אם אתקל בו פעם,‬
‫אהרוג אותו אז.‬
‫לילה טוב.‬
‫- קולנוע דנסאונגסה, 11:30 -‬
‫טיפש, אפילו לפתוח דלת אתה לא מסוגל!‬
‫שכרתי אותך כי אתה מהמעמד הגבוה,‬ ‫אבל אתה חסר תועלת!‬
‫סליחה, גברתי.‬ ‫-זוז, טיפש.‬
‫איפה יון?‬
‫שם, נדמה לי.‬
‫לא לצחוק.‬
‫גב ישר.‬
‫לפשק רגליים.‬
‫ככה.‬ ‫-המפקד.‬
‫יופי… מה הטיפש הזה עושה?‬
‫טען את הרובה.‬ ‫-הוא טעון.‬
‫אש.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫הרובה דפוק.‬
‫היי, אל תעשה את זה! היי!‬
‫אתה חיללת את קדושת המטווח!‬
‫די לחייך!‬
‫היי!‬
‫יש לי משהו מדהים! רוצה לראות?‬
‫עזוב שטויות. איפה יון? תקרא לו.‬
‫ככה את מדברת אליי? אני איעלב!‬
‫מצדי תיעלב או תמות… לך כבר ותביא את יון.‬
‫אתם בצרה צרורה, הבנת?‬ ‫כולכם עומדים לגווע ברעב!‬
‫מה את מדברת?‬
‫למה שנגווע ברעב?‬
‫אז הקונסוליה היפנית אסרה על סחר בנשק,‬
‫אז גם אם נביא לך נשק, לא תוכלי למכור אותו?‬
‫שמעת על מה שקרה בבונגו־דונג.‬
‫צבאות העצמאות כתשו את היפנים.‬
‫הייתה לזה השפעה גדולה.‬
‫הם לא יכולים לשלוח כוחות גדולים הנה‬ ‫כדי לא להרגיז את סין,‬
‫והם לא יכולים לחסל אותם אחד־אחד‬ ‫מפני שהם לא יודעים איפה הם.‬
‫אז הם מתכוונים לפרוק אותם מנשקם?‬
‫מה יעשו צבאות העצמאות לגבי זה?‬
‫הם יצרו קשרים בפרימוריה.‬
‫יש לנו קשרים שם, לא?‬
‫הצ׳כים שולטים באזור, אז זה קשה.‬
‫שמעתי שהם מוכרים בזול‬ ‫וחוסכים כדי לחזור הביתה.‬
‫אתה קונה מהם אקדח‬ ‫ומקבל רובה ותותח במתנה.‬
‫משוגעים.‬
‫ומיליציית פנגטיאן?‬
‫הם לא צבא עצמאות,‬ ‫אז מותר לך למכור להם.‬
‫מיליציית פנגטיאן‬ ‫כבר לא מוכנה לקנות מאיתנו נשק.‬
‫מאז שצבא העצמאות נהיה גדול יותר,‬ ‫הם חשדנים כלפי ילידי ג׳וסון.‬
‫בשבילנו צבא העצמאות מסמל תקווה.‬ ‫להם הוא רק מביא צרות.‬
‫צרות שגורמות לחיכוכים בינם ובין היפנים.‬
‫אויש…‬
‫קשה לעשות עסקים בגנדו בימינו.‬
‫בכל זאת, את מוכרחה למצוא דרך.‬ ‫לא נשב בחיבוק ידיים וניתן להם לגווע ברעב.‬
‫אגב, יון,‬
‫למה שלא נגוון את התוכנית העסקית שלנו?‬
‫נודע לי משהו נהדר.‬
‫מה נודע לך?‬
‫לא מזמן, הממשל הזמני‬
‫הודיע על תוכנית בת עשר שנים‬ ‫לפיתוח מסילות במנצ׳וריה, והתוכנית היא…‬
‫לחבר את מסילת גילהואה‬ ‫לקווי גיונגוון והאנגיונג‬
‫תוך עשר שנים.‬
‫קו גיונגוון מחבר בין גיונגסונג לוונסאן,‬ ‫קו האנגיונג מחבר בין וונסאן להואריונג,‬
‫ומסילת גילהואה מחברת בין הואריונג לג׳ילין.‬ ‫אחרי שהמסילה תושלם,‬
‫האספקה של צבא יפן, והחיילים עצמם,‬
‫יגיעו מגיונגסונג,‬ ‫דרך מיונגג׳ונג, עד ג׳ילין.‬
‫זה לא יספיק כדי לחסום‬ ‫את מעבר הפולשים כמו עכשיו.‬
‫תחשוב על זה.‬
‫איך נוכל לעצור אותם‬ ‫אם הם ישלחו את הכוחות שלהם ברכבות?‬
‫לא נוכל, גם אם הסינים יעזרו.‬
‫אז אחרי שקו גנדו יושלם,‬
‫צבא יפני אדיר יעבור בו,‬
‫ולא נוכל לעצור אותו בכוחות עצמנו.‬
‫מה כל כך נהדר במידע הזה? זה רע לנו מאוד.‬
‫זה טוב לנו מאוד!‬
‫איך אפשר לבנות מסילת ברזל בחינם?‬
‫צריך כסף.‬
‫כל דבר מצריך כסף.‬
‫אמרתי לך כשהגעת הנה לראשונה.‬
‫כסף יפני, שטח סיני, ותושבים קוריאנים.‬ ‫מי לדעתך ישתלט על המקום הזה?‬
‫נו?‬
‫לאן את חותרת?‬
‫הכסף היפני נכנס הנה,‬ ‫ומנסה לטרוף את השטח הסיני הזה.‬
‫מן הראוי שגם ילידי קוריאה יצטרפו, לא?‬
‫בוא…‬
‫יון!‬
‫בוא ניקח את כל הכסף הזה.‬
‫מנהלת ממדור הרכבות תגיע למיונגג׳ונג‬
‫כדי להשתתף בטקס הנחת אבן הפינה‬ ‫של מסילת צ׳אונדו ב־30 בחודש.‬
‫את הלקוחה, נכון?‬
‫אבל נראה שהטקס הוא רק תירוץ.‬ ‫המטרה האמיתית של הביקור היא בטח…‬
‫לבדוק את תוואי מסילת גנדו?‬ ‫-בדיוק!‬
‫אבל העיקר הוא שהם יעבירו כסף‬
‫מסניף הואריונג של בנק ג׳וסון‬ ‫לסניף מיונגג׳ונג,‬
‫בדיוק בזמן להגעתה של המנהלת.‬
‫הם יעבירו כסף.‬
‫מימון להקמת קו גנדו.‬
‫אני רוצה שתביאי לי את הכסף הזה.‬
‫זו הבקשה שלי.‬
‫את רוצה שאשדוד?‬
‫ועוד את קרן מסילת הברזל?‬
‫כמה כסף?‬
‫200,000 וון.‬
‫מאתיים אלף?‬
‫כן, מאתיים אלף.‬
‫מה, יש לך דפיקות לב פתאום?‬
‫המשיכי, בבקשה.‬
‫שילמתי כסף רב למישהו בסניף מיונגג׳ונג‬ ‫תמורת המידע הזה,‬
‫אז אתה יכול לסמוך עליו.‬
‫ואומר לך, רק ליתר ביטחון…‬
‫מוטב שלא יהיו לך מניעים נסתרים.‬
‫״אישה בשם אוניוני מעמק נמסאן‬
‫״ברחה לאחר שגנבה 200,000 וון‬ ‫ממשרד הממשל הזמני.״‬
‫״לי יון מטפיונג־דונג‬
‫״עומד לגנוב 200,000 וון‬ ‫ממשרד הממשל הזמני.״‬
‫אתה לא רוצה שיתפשטו שמועות,‬ ‫אז תדאג שהחבר׳ה שלך ישתקו.‬
‫אל תדאגי.‬
‫אני אמנם עובדת בצד המסוכן,‬
‫אבל אני חיה את חיי בצד הבטוח.‬
‫את לא סומכת עליי?‬
‫את חייבת לסמוך על החבר׳ה שלי.‬ ‫הם יודעים לשמור סוד.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫רק הפעם.‬
‫אסמוך עלייך.‬
‫תודה.‬
‫זה באמת מחמיא לי.‬
‫יש לי שאלה אלייך.‬
‫אפשר?‬
‫בבקשה.‬
‫המנהלת הזאת אחראית‬ ‫על כל פרויקט מסילת גנדו?‬
‫כן, כנראה.‬
‫והמנהלת תשתתף בטקס הנחת אבן הפינה‬ ‫ב־30 בחודש?‬
‫למה?‬
‫אתה תנסה לעשות לה משהו?‬
‫אם מישהו ינסה לעמוד בדרכנו,‬
‫והדברים לא ילכו כמתוכנן,‬
‫מה תעשי?‬
‫זה ברור, לא?‬
‫אני אהרוג אותה.‬ ‫הם מנסים להשתלט על הארץ שלנו.‬
‫אהרוג אותו, כמובן.‬ ‫הם מנסים לקחת את הכסף שלנו.‬
‫זה מה שאני עושה.‬ ‫משלמים לי להרוג אנשים כאלה.‬
‫זה מה שאני עושה. אני הורג אנשים כאלה‬
‫כדי להגן על הכפר הזה.‬
‫אני מקווה שלא תתחרטי.‬
‫אהרוג אותה מול כולם.‬
‫בצורה אכזרית ככל האפשר.‬
‫ככה העולם ידע מה קורה‬ ‫למי שמנסה להשתלט על גנדו.‬
‫אתה חייב להרחיק לכת כל כך?‬
‫אני חייב.‬
‫לא נוכל להמשיך לברוח לנצח, את יודעת.‬
‫פעם אחת בחיים שלנו…‬
‫נחיה כמו בני אדם.‬
‫- כל הדמויות, המקומות, הארגונים,‬ ‫המונחים, האירועים והמקרים‬
‫המוזכרים והמתוארים בסדרה זה הם בדיוניים.‬
‫כל דמיון למציאות הוא מקרי בלבד. -‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬