Nabít!
Zamířit!
Pal!
Spikli se s povstalci v Kandu.
Hodně lidí teď předstírá, že jsou na naší straně,
ale ve skutečnosti spolupracují se vzbouřenci.
Plukovník Fukuda říkal,
že jdou po penězích na výstavbu železniční trati v Kandu.
Ano, pane.
Informoval jste o tom hörjongskou pobočku Čosonské banky?
Ne, pane.
Nejdřív jsem přišel za vámi.
Vážně?
Tak to jim hned dám vědět.
Ještě že jsme to zjistili, než jsme utrpěli závažnější škody.
Na vašem místě
bych jim nic neříkal.
Jak to myslíte?
Podle mě by ten převoz měl proběhnout podle plánu.
Jinak se ti povstalci neobjeví tam, kde je čekáme.
Pokud se je nám podaří vylákat, můžeme je konečně chytit.
Pošlete mě tam, pane.
Já ty vzbouřence dopadnu
a získám ty peníze zpátky.
Vy chcete dát takhle všanc
finance našeho císařství?
Ne, pane. Berte to jako investici.
Naskytla se nám skvělá příležitost vymýtit hromadu povstalců.
Vážně vám
můžu věřit?
Co když jste se s nimi spolčil a snažíte se mě napálit?
Pane…
Co to povídáte?
Copak ve mě…
nemáte žádnou důvěru?
Nejde o vás,
ale o váš původ.
Nevěřím nikomu z vaší rodiny.
Nejdřív jste podporovali Tewonguna, po něm královnu Min,
pak Čínu, po ní Rusko
a teď jste teda na straně Japonska.
Jste prostě obyčejní prospěcháři.
Což znamená,
že se od našeho císařství můžete kdykoliv odvrátit.
Nemám pravdu?
Jak se jmenujete?
Palte!
Šóhei Miura, pane.
Zkusím to ještě jednou.
Jak se jmenuješ?
- Šóhei Miura, pane. - Tak znovu.
Jak se jmenuješ, sakra?
Palte!
Jsem…
I Kwang-il
ze země Čoson.
Přesně tak.
Japonské jméno sis ještě nevysloužil.
Co bys pro to asi měl udělat?
Vyjeďte do Mjongdžongu.
Ať váš lid bojuje sám proti sobě až do hořkého konce.
Doufám, že v sobě budete dusit všechnu tu bolest, kterou jste zakusili,
a zavrhnete
svoje kořeny.
Musíte přežít až do konce.
Jen všem řekněte, jaká jste banda primitivních hulvátů.
Ať všichni pějí chválu Japonskému císařství.
To bude
údělem vás i vašich potomků v tomto kraji.
Jsem major Šóhei Miura
z 37. pěšího pluku 19. divize císařské armády.
Budu se řídit vašimi rozkazy, generálporučíku.
PÍSEŇ BANDITŮ
Vyhodíš se San-gunem do povětří toho zástupce železničního úřadu, jasný?
Zatáhneš za tohle a pak jim to tam hodíš.
Takhle, rozumíš?
Vždyť já vím.
Hlavně odhoď tohle, a ne tohle.
Neboj.
Nespleť to, jinak vyhodíš do vzduchu sám sebe.
Co já si s tebou počnu? Bum!
To jsem se lekl!
Neměla bys lidi takhle děsit. To se přece nedělá.
Tak dávej pozor, ňoumo.
Váš cíl jde nejdřív posnídat na konzulát.
Musíte ho zabít dřív, než dorazí na to zahájení.
Bude tam totiž hromada lidí
a nechceme, abyste omylem zabili nějaké civilisty.
Tak jak to uděláme?
To je snad jasný. Hodíš jim do jídelny tohle.
To ale roztrhá na kusy všechny uvnitř.
- Jamadu… - Bídák jeden.
- Hašimota… - To je taky pěknej mizera.
A taky toho chlápka Óoku.
To je ta největší svině ze všech.
Postarej se, ať ho to vážně roztrhá na kusy!
Na to zapomeň. Nehodím granát do středu Mjongdžongu.
Čchoreng-i!
Pokud se ho za mě zbavíš,
koupím všechno, co mi přineseš, a neprásknu tě.
Víš, jak jsem bohatá, ne?
Myslíš to vážně?
To si piš!
Tak jo, jdu do toho.
Jak bych tě mohl odmítnout?
Jsi jako moje sestra. Máme toho za sebou tolik…
- Přesně! - Neboj.
Zítra toho Óoku čapnu a… vždyť víš.
Jo!
Vidíš ho?
Co je? Přijdu vám vtipný?
Zase mě pomlouval, že jo?
Kámo…
Víš, že zítra máme vyvraždit celý konzulát…
Proč se na mě tak díváš?
Ty hajzle! Já to věděl.
Zase jsi mě pomlouval, kreténe.
Doufám, že to San-gun s Čchoreng-im zvládnou.
Vážně jim můžu věřit?
No ovšem.
Sám víte nejlíp, co dokážou.
Netuším, co na to řekneš,
ale o ty peníze mi ani tak nejde.
Hlavně musí odpravit toho vládního úředníka.
Můžeš být vůči svým krajanům lhostejný, ale zrada se nepromíjí.
Někdo takový už pro mě není člověk.
Mrzí vás, že tam nemůžete?
S tím se bohužel nedá nic dělat.
Konzulát po mně pořád jde.
Protože jste kdysi vedl milice.
Měl byste si jít lehnout. Čeká nás náročný den.
Už jsem se k tomu chystal. Sotva udržím oči otevřené.
Potkal jsem On-njoni.
Nechtěl jsem vám to říkat, ale asi byste o tom měl vědět.
Taky jde po těch penězích.
Možná na ni zítra narazím. Chcete, abych ji zabil?
To budeme řešit, až k tomu vážně dojde.
Dobře.
Dobrou noc.
Vím, že dneska žijeme v jiné době,
ale to neznamená, že jsme si najednou všichni rovni.
Tak jsem mu řekl:
„V téhle zemi existuje pět společenských tříd.
Nejníž jsou vyhnanci, pak obyčejný lid, po nich obchodníci,
nad těmi šlechta a úplně nejvýš stojí Japonci!
To pořád nechápeš, kam patříš ty a s kým to mluvíš?“
A pak jsem mu dal takovouhle facku!
Dobře jste udělal.
Jak si mohl dovolit být drzý na někoho o tři třídy výš než on?
Měl jste ho zabít, a ne se spokojit s pouhou fackou.
Jak jako o tři třídy?
O čtyři.
- Prosím? - Poslyšte…
Je pravda, že jsem býval šlechtic, ale to už je dávno.
Teď patřím k Japonskému císařství.
Jsem věrným poddaným říše a jeho císařského Veličenstva.
Jasný?
Tak to se omlouvám.
Vyjádřil jsem se špatně.
Dovolte, abych vám to vynahradil trochou alkoholu.
Cože? Co to…
Hned je mi líp.
Musela jsem sem běžet.
- To je on? - Ano.
Zdravíčko.
Můj kolega vám už jistě všechno vysvětlil.
Všichni máme dost práce, takže přejdu rovnou k věci.
Jdete do toho, nebo ne?
Pane vedoucí Hwang Sam-doku.
Vždyť je z tebe úplný feťák.
Tvrdil jsi, že jsi s opiem sekl, ne že na něj nemáš.
To je přece to samý.
Jak jako to samý? Jsi fakt idiot.
Poslouchej…
To jsem ti koupil jenom proto, že to dneska nemůžeš zpackat, jasný?
Otevři oči, sakra!
A dávej pozor, blbečku.
Vždyť nemám za úkol nic těžkýho.
Přesně tak. Bude to hračka. Jenom musíš mít oči na stopkách
a dát mi signál, až vejde ten zástupce železničního úřadu s Óokou.
Já budu převlečený za rikšu
a hodím jim do jídelny granát.
Potom se ozve obrovský „bum“ a všechno vyletí do povětří.
A bude po všem.
Co ty na to? No bomba, ne?
To teda. Bomba pro všechny.
Takže zůstaň ve střehu a nezvorej to.
Zapíšeme se do historie, rozumíš?
Cože?
Jo, jasně…
Zatraceně.
To je kulomet, že jo?
To nás budou pěkně bolet prsty, než je sundáme.
Co budeme dělat?
Takhle to určitě taky pořádně schytáme.
Počkáme.
Ještě tu nejsou všichni.
Obrněný vůz s penězi právě projel Kesandunem.
Už ti povstalci něco podnikli?
Zatím ne, pane!
Určitě něco udělají ještě před Čisinem, protože za ním už je Mjongdžong.
Sledujte je a pak přijďte podat hlášení.
Rozkaz, pane!
ČOSONSKÁ BANKA V HÖRJONGU
Pane Hwangu!
Proč jste podal výpověď?
Stalo se něco?
Ať se ti daří.
První vlna dorazila.
To jsou banditi v sedlech!
Máme tu bandity!
- Šlápni na to! - Ano, pane!
Útok!
- Rychleji! - Potřebuju munici! Dej tam ten pás.
On-njoni tu ještě není.
Už víte, co s ní chcete udělat?
V tom případě
o jejím osudu rozhodnu sám.
Odvezeme vás na konzulát.
Pane, povstalci už vyrazili do akce.
Jdeme.
Na ně!
Zabijte je!
Chcípněte!
Všechny je postřílejte!
Rychle!
Ať vám neujedou!
Vážně to ti hlupáci řekli takhle?
To je k popukání!
Dále!
Madam už dorazila.
Už jste tady?
Vítejte!
Rád vás poznávám. Děkuji, že jste přijela.
Já jsem konzul Jamada.
Moc mě těší.
Já jsem Nam Hi-šin z Čosonského železničního úřadu.
Takže oni sem poslali ženu.
Postřílejte je!
Rychle nabíjej!
- Nenechte je vydechnout! - Chcípněte!
Šlápni na to!
Chcípni, sakra!
Ty jo, to muselo pěkně bolet!
Jak dlouho tady budeme ještě trčet?
Neměli bychom na ně prostě naběhnout?
Vydrž, dokud se jim nepokazí kulomet.
Je to těžký kulomet typu tři s pásy o třiceti nábojích.
Díky zevnímu nabíjení postupně střílí rychleji a rychleji,
ale je háklivý na okolní prostředí.
Obzvlášť na prach.
Jakmile se nabíjecí mechanismus zapráší, tempo střelby se zpomalí
a nakonec se zbraň zasekne.
V tu chvíli udeříme my.
Snažte se vyhýbat zraněním.
Jde nám hlavně o přežití.
- Co to má být? - Hej!
Přestaň s tím, sakra!
Skrč se!
Kumsu, ty se s klukama postaráš o bandity a o ten kulomet.
Neboj. Rozdrtím je na prach!
Vyřídíte ty chlapy v autě?
Vynasnažím se.
Il-šiku, Čchon-mane…
Snažte se nás co nejvíc krýt.
A kdybyste zahlédli nějakou ženu,
v žádném případě po ní nestřílejte.
Tohle nám připravil můj kuchař.
Nevím, jestli vám to bude chutnat, ale jen si dejte.
Dobře. Děkuji.
Ještě chvilku.
Vytáhni pojistku a hoď to tam!
- Ohledně jižního Kanda… - Tošio!
- Tošio, pojď sem! - Tati!
Hej!
Chlape!
Co mám dělat? Furt čekám na signál!
Do prdele! To je kretén. Já věděl, že to tak dopadne.
Ještě ne.
K čertu s tím!
Jo, Čchoreng-i, můžeš!
Počkat…
Hej, Čchoreng-i! Počkej!
Všichni do akce!
Jdeme na to.
Ano, pane!
Hoď to tam!
Vytáhni pojistku a hoď to tam!
- Hej, Čchoreng-i! - Vytáhnout a odhodit!
Hej… Čchoreng-i!
Vytáhnout…
Byli bychom jen rádi,
kdyby se Tošio za 15 let oženil s někým, jako jste vy.
…a odhodit.
Sakra!
Co se stalo?
Je tam s nima malý dítě.
Dítě?
Co s tím je?
Potřebuju munici! Nabíjej!
Šlápněte na to!
Přijíždějí i zleva!
Zrychlete!
No tak dělej!
Pozor!
- Tak už zrychli! - Dělám na tom!
Stůjte!
Šéfe!
I June!
Tu první vlnu jste obětovali?
Dejte nám ty peníze a odejděte.
Když nám vyhovíte, ušetříme vás.
Fajn.
- Souhlasím. - June!
Tobě snad hráblo!
Hlavně musíme zůstat naživu.
Nedělejte blbosti a skloňte zbraně.
Půjdeme.
Co to říkal?
K velení 19. divize přiřadili nového důstojníka.
Prý je to příšerný a výbušný člověk.
Krutý…
a proradný…
ničema.
Až sem dorazí,
vyhladí všechny naše krajany,
co tady žijou.
Pokud odsud neodejdeme,
bude po nás.
Díky, že si o nás děláš starosti,
ale my se těchhle zmetků zbavujeme.
A ty patříš mezi ně.
Jen počkej.
Brzo tě pošlu do záhrobí za Nodoksanem.
Nepotrvá to dlouho.
Pojďme. Probereme to pak.
- Jedeme. - To je fakt necháme jít?
Zmrdi jedni…
Naserte si!
Nemohli utéct daleko, pane!
Přidejte!
Hajzlové. Měli jsme je všechny pobít.
Už toho nech.
Co naši ranění?
Poslali jsme je napřed domů.
Poslechli jsme tě, ale jak jsi to mohl jen tak vzdát?
Vždyť tady bojujeme o přežití.
Nebyly tam.
O čem to mluvíš?
O těch penězích.
Když na to naletěl Ki-rjong,
nejspíš to nebyl trik Japonců.
K čertu!
Někdo na nás nejspíš ušil boudu.
Jdete do toho, nebo ne?
Pane vedoucí Hwang Sam-doku.
Vážně po mně chcete, abych okradl svoji banku?
Jsem přece vedoucí pobočky!
Ale no tak…
Poslouchal nás vůbec?
Teď dávejte pozor.
My ty peníze neukradneme. To padne na někoho jiného.
Už jsem se o všechno postarala.
Udělal jste, co jsem po vás chtěla?
Ovšem.
Najal jsem pár spolehlivých lidí a předal jim vaše instrukce.
Výborně. Skvělá práce.
Čím víc lidí o tom bude vědět…
O čem to mluvíš?
Jak na to ti banditi přišli?
…tím líp pro nás.
To jste byl vy, kdo všem vykládá,
že sem budou z Hörjongu převážet 200 000 wonů?
Teď už mi rozumíte?
Stačí, když do toho vozidla naložíte prázdnou bednu
a pak ty peníze vynesete ven.
Stejně by je ukradli banditi v sedlech,
tak proč bychom je nemohli předběhnout?
Peníze shrábneme my,
ale vina padne na ty bandity.
Je to bezpečný…
spolehlivý…
a výnosný plán.
Perfektní příklad kapitalistického myšlení.
Co na to říkáte?
Zní to lákavě, ne?
A určitě ti banditi přepadnou ten vůz?
No jasně.
Nemáte se čeho bát.
Za to se klidně zaručím.
Koukej na to… všechno zapomenout.
Určitě…
Doufám,
že se ty peníze vážně pokusíš ukrást.
…dorazí.
Takže to nevzdáš?
Ty snad jo?
Říkala jsem, že už jsem se o všechno postarala.
Nedá se nic dělat.
Budeme se držet toho, co umíme.
Vážně se nemáte čeho bát.
Stačí, když uděláte jednu jedinou věc.
Žijeme v době velkých změn.
Musíme s ní udržet krok.
Nevěřte lidem…
jenom penězům.
Buďte barbar.
„Nevěřte lidem, jenom penězům.“ To je dobré krédo.
Tak jo. Jdu do toho.
Zítra o půlnoci ty peníze přinesu.
Sejdeme se tady.
Ale pozor, pane Hwangu.
Věřit penězům a nechat se jimi zaslepit jsou dvě rozdílné věci.
Chápete, co tím chci říct, že jo?
Očividně ne.
Hej!
Pokud jste nechápal, co vám říkám,
měl jste mě požádat, abych vám to znovu vysvětlila.
Kdybyste to byl udělal,
nemuselo to dopadnout takhle.
Kdo je tam?
Pojďte blíž.
Taky se zachovám jako barbar.
Tohle všechno je naše půda!
Tady by podle nás mohlo stát mjongdžongské nádraží.
A je to i blízko Hun-čchunu.
Znám jednoho mistra feng-šuej a ten mi řekl,
že to tady má příznivou energii.
Nikde nám tu nepřekáží žádné pohoří a je odsud vidět do všech světových stran.
Pro nádraží je to vážně ideální místo.
Vybral jste dobře, pane konzule.
Že jo? Já vám to říkal.
Jen dejte na mě a určitě se vám to…
Akorát by mě zajímalo,
co chcete udělat s těmi lidmi tamhle.
Podle toho, jak orají tu půdu,
se tady nejspíš chtějí usadit.
Až se začne stavět, nejspíš je budeme muset vyhnat.
Práva na výstavbu trati v Kandu
stejně patří našemu císařství.
A i kdyby to tak nebylo, nezáleželo by na tom.
Můžeme je odsud prostě vyhnat.
Stejně všichni pochází z Čosonu.
Tady jsme na čínské půdě
a výstavbu té trati zaplatíme my Japonci.
Oni do toho nemají co mluvit.
Vždycky jenom bez dovolení zaberou půdu, která jim nepatří.
Jsou pro společnost zlem, které devastuje naši ekonomiku.
Opravdu?
Tím nemá na mysli vás, slečno Nam.
Mluví o všech těch nevděčnících, kteří se vzbouřili proti našemu císařství.
Odpusťte mi.
Lidí, jako jste vy, se to samozřejmě netýká.
Každopádně…
se už těším na ten váš proslov k slavnostnímu zahájení výstavby trati.
Řekněte všem vašim krajanům o té slávě a hojnosti,
v jaké s námi mohou žít, pokud zůstanou věrní
Japonskému císařství.
Spoléhám na vás, slečno Nam.
ÚZKOKOLEJNÁ DRÁHA ČCHONDO
Na žádost pana konzula Jamady
dnes budu mluvit jazykem země Čoson.
Děkuji za pochopení.
Já…
z celého srdce zbožňuji…
Japonské císařství.
Ptáte se, čím si získalo moje srdce?
Těmi příležitostmi.
Máme teď tolik nových možností.
Šlechtě Japonci ukázali
nový pohled na svět.
Obyčejnému lidu i vyvrhelům umožnili zbohatnout.
Za tohle všechno můžeme děkovat Japonsku.
Někteří tvrdí,
že naše země zanikla.
- Hlavně tref ji! - Takže je to jedno.
Další šanci už nedostaneme.
- Jestli mineš… - Ticho!
Všem těm hlupákům,
kteří tvrdí,
že naše země zanikla,
chci říct tohle.
Byl Čoson vůbec právoplatným státem?
Čoson…
popravdě nikdy nebyl naší zemí.
Odteď…
musíte důvěřovat Japonskému císařství
a řídit se jeho pokyny.
Ty vole, vykouřil jsi hromadu opia…
- Tak proč se ti furt třesou ruce? - Těm…
Ty jsi takový otrava!
…kteří jsou pořád zaslepeni představami o nezávislosti,
říkám: „Proberte se!“
Tu zemi, na jejíž vzkříšení čekáte, už vám nikdo nevrátí!
Odteď…
je naší zemí
Japonské…
císařství.
Drž hubu!
Co to bylo?
Za nezávislost Koreje!
Ty tam!
Chyťte ho!
Okamžitě ho zatkněte.
Za nezávislost Koreje!
Stát! Ani hnout!
Za nezávislost Koreje…
Sklapni! Chceš, abychom tě zabili?
Za nezávislost Koreje!
Jeď! Rychle!
Co tam tak sedíš? Šlápni na to!
Takže jste to nakonec zvládla. Jste v pořádku?
Nejste zraněná?
Nic mi není.
Jeď! Rychle!
Tak to je v prdeli, kámo.
Do hajzlu!
Dávejte na sebe pozor.
Děkuji.
Pozdravujte ode mě pana konzula.
Tyhle věci se v Kandu dějí pořád.
Moc se tím nezabývejte.
Dobře.
Mějte se pěkně.
Co se děje?
Proč tam tak stojíte?
Vážně jste tady.
Nepodrazila jste mě.
Říkala jsem,
že sice dělám v nebezpečný branži, ale jinak riskuju jenom nerada.
Snad si pak najdete nějakou práci, která tomu bude odpovídat.
Někdy v budoucnu.
No nevím. V tomto životě mi to asi nevyjde.
Neměly bychom jít?
Cestou do Čchang-čchunu dvakrát přestupujeme.
Tak ať tam dorazíme včas.
Pojďme…
Čchang-čchun už čeká.
VŠECHNY POSTAVY, MÍSTA, ORGANIZACE,
POJMY A UDÁLOSTI V TOMTO POŘADU
JSOU FIKTIVNÍ.
JAKÁKOLIV PODOBNOST SE SKUTEČNOSTÍ JE NÁHODNÁ.
Překlad titulků: Veronika Kursová