Vem är du?
Heter du Eon-nyeoni?
Ja.
Och du stötte på rödskägg när du korsade Dumanfloden?
Var det så du förlorade din familj?
Du överlevde,
men dina föräldrar och ditt syskon slaktades.
Känns det olustigt?
Svara mig, flicka.
Har du tappat talförmågan? Uppför dig.
Jag…
Jag är ingen krånglig tjej.
Låt mig stanna här några dagar.
När jag mår bättre åker jag genast och stör er inte mer…
Sluta. Du menar det inte.
Du ser smartare ut än så. Sluta lura dig själv.
Kom nu.
De svårigheter som du mött i livet
är inte ditt fel.
De är…
De är vårt fel.
Det var vi som lät Joseon förfalla
och vi lät det tas ifrån oss.
En värld där man blir rik om man följer japsarna…
…och bara överlever om man förråder sina landsmän.
Vi skapade den här världen.
Så jag är alltid ledsen.
Jag är ledsen att vi gjorde världen sådan,
ledsen att vi tvingade dig att leva i den…
…och ledsen att vi tvingade dig
att kämpa mot den.
Jag tror inte ett skvatt på det du sa om att åka härifrån.
Slå dig ner här.
Du behöver ha landsmän vid din sida.
-Nu när vi inte har något land. -Herrn.
Vadå "herrn"?
Vi är de som blev kvar när våra familjer mördats.
Kalla mig "far" från och med nu.
Jag ber dig att lita på mig i resten av ditt liv.
Jag ska se dig som min dotter
och lita på dig.
Ät nu, tills du inte orkar mer.
Ingen dömer dig för det.
Kom hon hit för att äta? Varför trycker hon i sig potatis?
Jag bryr mig inte om det.
Lita på mig.
Om hon försöker sig på något så tar jag nacksving.
Jag mår mycket bättre nu.
Det där var jättegott. Jag som inte ens gillar potatis.
Inte underligt att du var hungrig, med tanke på alla rån.
Är du mätt? Börja prata. Varför är du här?
Inte för din skull.
Jag är här för Lee Yoon.
Du behöver inte bry dig om det.
Yoon är inte här nu.
Men du är här själv, så du måste ha förlorat allt.
Pengarna och flickan.
Wow. Du missar visst ingenting!
Du har rätt. Jag är luspank.
Men om jag inte hittar Lee Yoon så är jag död.
Riktigt död, okej?
Så, herr Choi, låt mig stanna här tills han…
Det kan jag inte göra.
Då försöker du döda Yoon igen.
Hör ni vad han säger?
Varför tar du hans parti?
Ni måste ha blivit vänner.
Jag ser honom som familj.
Som jag gör med dig.
Herr Choi,
du borde verkligen inte se någon som Yoon som familj.
Det låter inte som att han har berättat.
Vet du vad han gjorde mot dig? Han…
Strunt samma.
Jag har inte tid. Jag ska bara prata affärer.
Jag måste döda Lee Yoon.
Jag vill inte döda honom,
men om jag låter honom gå så är jag i knipa.
Du vet inte vilka problem du får om du jagar Yoon.
Det vet jag redan.
Vad kan en gammal man och några pojkar göra?
Inget. Absolut ingenting.
Sluta käfta emot, och gå härifrån. Det vore det bästa för dig.
Jag vill inte skada dig, vet du.
Vilket skämt.
Hör du.
Hur vågar du vara uppkäftig?
-Sluta. -Vad menar du? Hon är oförskämd.
Stanna där du är om du inte vill bli skjuten.
Va? Med vilken pistol?
Va?
Titta under bordet, idiot.
Om du inte vill ha hål i kroppen, går du tillbaka till ditt hörn.
Åter till ämnet. Varför försökte Lee Yoon döda min klient?
Låg du bakom det?
Det gjorde du, eller hur?
Då var det inte för pengarna.
Var det hennes jobb, möjligen?
Gandolinjen? Järnvägen?
Om järnvägen byggs far folket från Joseon illa.
Det borde vi väl förhindra?
Så du gjorde det för Joseons folk.
Lee Yoon tänker annorlunda.
Varför är ni förvånade? Visste du inte? Han lät henne leva.
I det ögonblicket trodde jag att det var över.
Med tanke på avståndet och tiden
kunde han ha skjutit henne fyra gånger.
Men
det gjorde han inte.
Så, herr Choi, om du funderar på att döda Nam Hee-Shin,
om hon måste dö för Taepyeong-dongs trygghet och säkerhet,
lita inte på Lee Yoon. Ta saken i egna händer.
Han kan inte döda henne.
Hör du. Brillorna.
Du såg det på tåget.
Dumskallen.
Du såg det också.
Nej, det gjorde jag inte.
Du är den fula.
Jag…
Du. Jag pratar med dig.
Säg något. Du såg det också.
Kan du inte prata? Är det därför du pratar med ögonen…
Din jävla subba!
Kom hit. Jag ska slita skallen av…
Sluta, allihop!
Sänk händerna.
Nu!
En jävla yxa? Är du fast i 1500-talet?
Lägg ner den. Där.
Lägg ner vapnet.
Vi har nog sagt allt som behöver sägas.
Glöm att du ska skada Yoon, och skynda dig till Gyeongseong.
Jag säger det för din skull.
Jag kan ta hand om mig.
Sköt dig själv.
Jag har kommit för långt för att återvända nu.
Men jag föreslår att ni hittar Lee Yoon snarast.
Han kanske rymmer med kvinnan.
Vi var så unga.
Både jag
och Hee-shin.
Vi har fått reda på var budbäraren med pengarna är.
Va? Hur gick det till?
För ett par dagar sedan deserterade några Joseonfödda soldater.
De hittades döda vid Jeongwoljin, en järnvägsstation.
Men innan de deserterade,
lämnade de det här meddelandet till en Joseonfödd officer…
Hur långdraget är det här?
Tänker du komma till saken?
Ja, major.
"Frihetspengarna når Changchun den femte september.
Det är plan A. Vi känner till plan B.
Jeongwoljin järnvägsstation, fyra km sydost om Changchun.
Vi tar pengarna genom att imitera frihetskämpar."
Det var vad de sa till sin officersvän innan de deserterade.
Så det du säger är
att desertörerna dödades av budbäraren som de jagade,
och att budbäraren är i närheten av Jeongwoljin nu.
Ja, major.
Förbered mannarna. Vi ska till Jeongwoljin.
Är ni vaken?
Hur mår ni?
Var är vi?
I en daurby, Gwangmyeong. De har just bosatt sig här.
Byborna har hjälpt oss mycket.
Hur länge har jag varit här?
Tre hela dagar.
-Vart ska ni gå? -Jag har ödslat tre dagar.
Ni kan inte resa i det här tillståndet.
Jag mår bra.
Fröken.
Släpp mig.
Jag måste hitta ett nytt sätt att leverera pengarna.
Jag kollar upp det. Fokusera på att bli frisk.
Nej, jag tar hand om det.
Lägg dig inte i hädanefter.
Herr Choi!
Vi har hittat Yoon!
Hitta honom snabbt.
Ta mig till Lee Yoon.
Det finns en by, Gwangmyeong, 40 km sydost om Jilin, och han är där.
Och flickan?
Hon är med honom.
San-gun såg dem.
Han tänkte konfrontera honom och säga: "Vad är det med dig?"
men han lät bli på grund av det du sa.
Hur som helst,
San-gun och de andra väntar där. De blockerar vägen så att de inte flyr…
Det är inte problemet. Problemet är vad som händer sedan.
Tror du att chefen låter oss döda henne?
Vad gör du om det ställs på sin spets?
Visa vägen.
Jag antar att Yoon upplever ett ödesdigert möte.
Vad är det med honom?
Har den äran.
Lev väl och länge.
Förlåt.
Jag blev överväldigad av allt som hände samtidigt…
…och rycktes med av känslorna.
Förlåt att jag tänkte och agerade själviskt.
Det är ingen fara.
Tänk inte på det.
Men hur kan jag göra det?
Jag var väldigt oförskämd mot den som räddade mitt liv.
Jag hörde att du tog hand om mig dygnet runt i tre dagar.
Vem sa att jag tog hand om dig dygnet runt i tre dagar?
Byns ledare. Där borta.
Jag kände att jag utnyttjade deras gästvänlighet, och…
Jag kunde inte sova. Jag var inte ens trött på tre dagar.
Så jag behövde något att göra…
Det var inte nödvändigtvis för att jag var orolig för er.
Jag har velat be dig om en tjänst.
Tja…
Kan du vara snäll och sluta
kalla mig "fröken"?
Kalla mig inte "fröken" hädanefter.
Säg bara Hee-shin.
På tal om det. Vill du testa?
Jag?
Ja.
Här?
Se så.
Jag kan nog inte göra det nu. Om ni ger mig lite tid…
Hur mycket?
Tja…
Jag vet inte.
Fortsätt att le.
Det ser bättre ut än en rynkad panna.
Förresten,
om du nånsin känner för att berätta vad du heter,
så får du gärna göra det.
Jag tror att du skulle använda mitt namn om jag använde ditt först.
Tusan, vad ska jag göra med honom?
Vad händer?
Vi måste gå.
-Vad gör du? -Choraeng-yi.
Kom nu.
Fan också!
Gnissla tänder, chefen.
Sluta, Geumsu. Hon är…
Håll käften!
Flytta på dig. Vi ska kapa banden till ditt öde.
-Det är ett missförstånd. -Flytta på dig!
Vad gör du, farfar? Du behöver inte göra så.
-Vi kan ta med oss flickan, och… -Geumsu! Lägg av!
Rör på huvudet.
Vi hade fel.
Hon tillhör frihetsarmén.
Hon utgav sig för att vara byråchef
och kom för att ge pengarna till frihetsarmén.
Tror du på det?
Vi har dödat många som sagt sig vara frihetskämpar.
-Hon ljög för att undgå döden… -Choi!
Lugna ner dig och lita på mig.
Hon är en frihetskämpe.
Deras plan måste lyckas för att vi ska kunna skydda alla här.
Du kanske vill tro det för att ditt hjärta
dras till henne!
Det är…
Det är inte så.
Fan. Det är japanerna.
Cheonman! Ge mig mitt vapen.
Fan också.
Jag förklarar senare.
Kom inte ut förrän jag är tillbaka. Okej?
Du…
Var försiktig.
Det kommer en japansk officer till 19:e divisionen.
Han är tydligen argsint och avskyvärd.
Han är grym.
Föraktlig.
Och ondskefull!
När han kommer hit…
…kommer alla från Joseon…
…att dö.
Jag är major Shohei Miura från 37:e infanteriregementet,
19:e divisionen i det stora japanska imperiet.
Jag är här för att anhålla en upprorsmakare.
Därför,
vill jag att ni samarbetar…
Lee Yoon?
Vad gör den jäveln här?
Känner du honom?
Vem är det?
Bara nån.
Han var min slav.
Du har inte förändrats. Hur kommer det sig?
Ödet verkar ha fört oss samman. Ska vi prata lite?
Min klient ville lämna ett meddelande innan du dog.
"En hund dör
när den lämnar sitt hem."
Vi har mycket att prata om.
Titta på de där ögonen. Fortfarande likadana.
Var ska vi prata?
Det där ser bra ut.
Vi behöver väl inga vapen? Vi ska bara prata.
Yoon, vi blir krossade om vi slåss mot dem. Visst vet du det?
Vi måste undvika det.
Försök att inte ställa till nåt innan jag kommer.
Be mannarna kolla vapnen och vara redo.
Håll dig lugn, vad du än hör.
Pausar vi sökningen efter budbäraren?
Vi har väpnade styrkor här, så vi byter taktik.
-Kom ihåg det. -Brända jordens taktik?
Lyssna noga.
Signalen är att jag kommer ut. När jag kommer ut…
…dödar ni allihop.
Tänk om de skjuter oss först? Tänk om det blir trubbel?
Då dödar vi dem alla.
Hur många vi än förlorar,
slutar vi inte döda förrän varenda en av dem är död.
Världen är liten.
Vem kunde ana att vi skulle ses här?
Jag har oroat mig för dig.
Jag visste inte om du fick mat.
Berätta nu. Hur har du haft det?
Varför svarar du inte? Jag frågade hur du har haft det.
Vill du inte ens prata med mig?
Strunt i det.
Det går uppenbarligen bra för dig.
Vilka är männen där ute? Vad gör de?
De ser ut som banditer eller nåt.
De är banditer.
Banditer som dödar japanska soldater.
Se upp om du vill överleva. De är grymmare än de ser ut.
Yoon.
Vakta din tunga. Okej?
Och glöm inte vem jag är nu.
Fattar du?
Glöm inte var du är. Det här är inte Gyeongseong.
Ingen här bryr sig om du dör.
Jag letar efter någon som för hit pengar från Myeongjeong.
Är han
här?
Det finns ingen sån här. Försvinn.
Han blev skjuten i Jeongwoljin, den andra mötesplatsen.
Och jag hörde att det fanns en utböling här med skottskador.
Ska du fortsätta ljuga?
Överlämna honom till mig.
Jag vet att han är här.
Jag sa ju nej.
Gå bara.
Är det du
som ska ta emot pengarna av budbäraren?
Är det därför du är överallt? Till och med på tåget till Changchun.
Hörde du inte?
Jag är inte inblandad.
Inte?
Varför är du här, då?
I byn där budbäraren gömmer sig?
Du sa att du är en bandit som dödar japanska soldater.
Du hjälper väl inte rebellerna?
Är det sånt du har sysslat med sedan du förrådde din vän och ditt land?
Jag förrådde varken mitt land eller min vän. De var inte mina.
Du fick leva som människa istället för att dö som slav, och det här är tacken?
Det är grejen med dig och Joseon. Jag befriade dig.
Japan moderniserade Joseon. Vi gjorde allt vi kunde för er. Varför klagar ni?
En obetydlig man och ett obetydligt land kan inte göra något på egen hand.
Var är han?
Rör er inte!
Ingen rör sig.
Vad tusan är det som händer?
Vi är dödens. Fan!
Prata nu, eller dö.
Var är den jäveln?
Tänker du inte prata?
Som du vill.
Då dödar jag dig först.
Det räcker nu. Jag är trött på att ha överseende med dina nycker.
Ni kommer att dö ändå. Mina män är utanför.
Sadao Minami. Du vet nog vem det är. Ledare för Hoeryŏng-garnisonen.
Du har nog hört att hans enhet,
inklusive han själv och sju befäl, utplånades.
Vem tror du gjorde det?
Är ni frihetskämpar?
Nej.
Vi är banditer.
Var det du som dödade Hoeryŏng-garnisonen?
Med så få män?
Vi är bara en liten del av huvudstyrkan som är på väg hit just nu.
Om du vill leva tar du dina män och sticker nu.
Det är den sista gåvan en slav kan ge sin unge herre.
Tror du att jag går på det?
Det borde du. Det är din enda chans.
Du vet mycket väl att en Joseon-officer som misslyckas blir dödad.
Du blir inte behandlad som andra japanska majorer.
Är det inte därför du vill lyckas?
Håll käften!
Stressa inte upp dig. Var rationell.
Annars kanske du blir biten av hunden som lämnade hemmet.
Vi kan inte vänta längre. Döda dem alla!
Skjut inte! Vänta tills majoren ger order!
Ishida!
Vad snackar de om?
De kommer att döda oss. Vad ska vi göra?
Vad gör ni? Öppna eld, nu! Döda dem alla!
Skjut inte!
Varför lyssnar du inte?
Din jävel.
Kom an, era skithögar!
Geumsu!
Lugna ner dig.
Vi kan alla dö.
Operationen är över! Alla trupper retirerar!
Är ni okej?
Stanna här. Jag kommer snart.
Hörde ni inte? Sänk era vapen!
Ja, major!
Hörni.
Ni kan väl också sänka era vapen? Vi enades om att låtsas att vi inte setts.
Vad sa du för att få honom att retirera?
Gav du honom pengar?
Han måste vara galen i pengar.
Jag fattar inte vad som pågår,
men vi behöver prata.
Ja.
Ska vi bara gå?
Han har varit min slav, så jag tycker synd om honom.
Jag förstår. Men major,
i en Joseonfödds ögon är det en fantastisk stund,
men för de japanska soldaterna är ni en förrädare som förtjänar att dö.
Har du dödslängtan?
Ursäkta, major. Det ska aldrig upprepas.
Jag ska inte döda honom, men jag ska se till att han dör.
Vad menar ni med det?
Lyssna noga på det jag säger nu.
Mannen som transporterade 200 000 won från Myeongjeong
är här med Lee Yoon.
Döda Lee Yoon och den jäveln, och för pengarna till mig.
-Det är allt ni behöver göra. -Major, vem pratar ni med?
Pratar ni med mig?
Kom ihåg att du bara får leva om jag får Lee Yoons huvud.
Och nästa gång gömmer du dig inte och tjuvlyssnar på mig. Uppfattat?
Jag betalar separat för budbäraren. Få det gjort.
Vem vet? Då kanske jag behandlar dig som en människa.
Utgå.
-Utgå! -Ja, major!
Vad la du i den?
Ett brev.
Till den som får pengarna.
Det börjar bli löjligt komplicerat.
Det är därför jag har kommit till Gando.
Så du säger att du är en frihetskämpe,
inte statligt anställd?
Lägg av! Vad snackar du om?
Är du korkad, eller?
Hon jobbade för staten, men slutade och gick med i frihetsarmén.
-Dumskalle. -Idiot.
-Skitstövel. -Rövhål.
Vilka idioter.
Tror du att du kan överleva i den här världen med dem?
Hör upp.
Hon gick med i frihetsarmén
så att hon kunde jobba på generalguvernementet.
Eller hur?
Det är precis tvärtom.
Kan du inte bara dö?
Hör du. Dö bara.
Jag började jobba på guvernementet för frihetsrörelsens skull.
Jobbet där skulle hjälpa mig att få information om Japan.
Vi behöver prata.
Så hon säger att generalguvernementet…
Jag fattar inte.
Kom japsarna hit för att ta henne?
Ja. De letade efter den som fraktade pengarna.
När fick du veta att hon är en frihetskämpe?
Visste du det på tåget?
Döljer du något för mig?
När du pratade om din hemby,
saknade jag en kvinna…
…som jag ångrade att jag inte träffat en sista gång.
Det är hon.
Hon kom ända hit till Gando för att återta landet vi förlorade.
Jag kunde inte vända om.
Så herr Choi, låt mig hålla mitt löfte till henne.
Jag ska skydda familjen.
Vi måste få henne till frihetsarmén
så att vi också kan leva i fred i Gando.
Kära nån.
Nu förstår jag äntligen dig.
Förlåt.
Men Yoon,
i det här läget
är det dumt att beblanda sig med frihetsarmén.
Du vet varför min by massakrerades för många år sedan.
Det var för att jag gick omkring och betedde mig som en frihetsledare.
Jag försökte rädda ett land,
men lyckades inte rädda min familj.
Det var då jag insåg det.
Alla har unika förmågor,
och jag hade inte förmågan att rädda mitt land.
De kan slå till i Taepyeong-dong när som helst nu.
Den här gången väljer jag familjen.
Lev ditt liv så att du inte ångrar något.
Jag ska leva mitt
så att jag inte ångrar något.
Nu gör vi oss redo.
Varför ska vi åka? Yoon då?
Gå bara.
Varför går du inte till Seon-bok? Hon har kontakter i frihetsarmén.
Hon säljer ju vapen till dem!
Vi måste påbörja en ny resa.
Jag tyckte att jag kände något bakom mig.
Så det var du.
Slå dig ner.
För fem år sedan…
…lät jag Lee Yoon leva.
Det var den enda gången jag gjorde så under min karriär.
Han sa att det var du som skulle döda honom.
Så jag lät bli.
Det kändes rätt att lämna hans öde i dina händer.
Klandrar du mig nu
för att jag inte dödade pojken som du lät leva?
Nej.
Det är inte så.
Jag försöker bara förklara min situation.
Jag måste döda Lee Yoon.
Och nu måste jag dessutom döda Nam Hee-shin.
Jag är redo för det.
Sluta lägga dig i. Håll dig undan.
Jag dödar dem båda och försvinner, som du sa.
Tror du
att du kan döda Yoon?
Jag dödar honom i ditt ställe,
för jag tror inte att du kan.
Vet du vad han gjorde mot dig? Du blir chockad om jag berättar…
Det räcker.
Jag vet allt.
Du vet allt? Varför dödade du inte honom…
Vad är det med dig? Är du dum?
Det är kallt.
Jag köpte din historia för att jag var dum
när du ljög om dina föräldrar.
Herr Choi,
jag beklagar det, men…
Det jag är mest arg över nu är att jag inte kunde säga något till Yoon.
Jag kunde inte säga något när han frågade om vi skulle döda dig.
Yoon sa att vi skulle skona dig.
Mannen du försöker döda, med ilska i blicken, sa till oss att låta dig leva.
Ändå kommer du hit och säger så?
Är du ens mänsklig?
Du har rätt.
Jag är inte mänsklig.
Det är därför jag gör sånt här.
Hur som helst,
jag har sagt det jag behövde säga, så jag ska gå.
Glöm inte det jag sa.
Lägg dig inte i.
Om du kommer i vägen igen…
…så dödar jag dig också.
Förstår du?
Måste du verkligen göra det här?
Är du så orolig för Lee Yoon?
För dig.
Jag oroar mig för dig, Eon-nyeoni.
Du överlistar inte Yoon.
Och…
…det är inte rätt att slåss mot en landsman.
Säg inte så.
Mina föräldrar…
…föll för en landsmans svärd.
Du tror mig inte.
Synd.
Du var den enda som trodde på mig.
Adjö.
Ta hand om dig…
…och må gott.
Det är en skruvad värld ni lever i.
Både du, Eon-nyeoni,
och Yoon.
Far!
Eon-nyeoni!
Kom inte hit! Gå tillbaka!
Far, mor…
Far! Mor…
Far, mor!
Din subba! Nu har jag dig!
ALLA PERSONER, PLATSER, ORGANISATIONER, BENÄMNINGAR OCH HÄNDELSER
SOM NÄMNS ELLER BESKRIVS ÄR PÅHITTADE
ALLA LIKHETER MED VERKLIGHETEN ÄR OAVSIKTLIGA
Undertexter: Lisbeth Pekkari