Det føles lidt underligt
at tage tilbage til Myeongjeong som frihedskæmper,
når jeg for nogle dage siden var ansat i staten.
Mange ting vil ændre sig med Deres situation.
Hvordan folk ser på Dem og Deres omgivelser.
Du har nok ret.
De skal bare undgå inspektør Ōoka.
Så kan De aflevere pengene uden problemer og vende hjem til Gyeongseong.
Er inspektør Ōoka virkelig så farlig?
Som sagt vil mange ting ændre sig sammen med Deres situation.
-Skål! -Ja, skål!
Du må da savne din hjemby?
Selvfølgelig. Jeg drømte endda om den for nylig.
Jeg nød kirsebærblomsterne derhjemme med min familie.
Dit røvhul!
Hvor vover du at snyde mig? Vil du dø?
Spyt ud. Hvordan gjorde du?
Hvordan kan du vinde puljen fem gange i træk?
Jeg gjorde ikke noget.
Det lover jeg.
Hvad siger du?
Hvorfor er der ingen af jer, der kan tale japansk?
Læg pistolen væk.
Det er ulovligt her i Myeongjeong.
Hvem er du?
Jeg er inspektør Ōoka, politichef ved Generalkonsulatet i Gando.
Læg nu den pistol væk.
Han har svindlet mig!
Svindlet…
Selv hvis det er sandt, må De stadig ikke bruge Deres pistol.
Læg den væk.
Og hvis jeg ikke vil?
Politiet ved konsulatet? Jeg er sgu ligeglad.
Hvor vover en politimand at fortælle en soldat…
Her i Myeongjeong adlyder I mine ordrer, uanset hvad.
Selv hvis hele verden bryder ud i krig,
skal og vil Myeongjeong forblive fredelig og upåvirket.
For kun sådan…
kan jeg komme hjem.
Her i Myeongjeong…
…er jeg loven.
Se ned.
Du er tilbage.
Godaften. Jeg hedder Nam Hee-shin.
Ærede frue, jeg…
Jeg falder tilbage i mine gamle vaner. Jeg er Kim Seon-bok.
Det betyder "venligt held", fordi min venlighed bringer held.
Jeg taler for meget. De må være træt.
Denne vej. De må være udmattet.
Gud, hvor er De smuk. Denne vej.
SONG OF THE BANDITS
Kom indenfor.
Lad som om, De er hjemme, og få hvilet Dem.
Jamen…
Hvad er der med Deres ansigt?
Deres hud er så glat!
Jeg kunne finde på at stjæle den!
Det var bare for sjov.
Prøv at grine lidt.
Jeg har kontaktet frihedshæren, så De skal ikke være bekymret.
Vi hører snart fra dem.
-Okay. -Få nu hvilet Dem.
Mange tak.
Pokkers.
Hvad? Hvad nu?
"Hvad nu?" Det er kvinden deroppe.
Jeg kan finde en kurer til pengene.
Jeg gør det, fordi du bad mig om det, men jeg har en forudanelse.
Yoon, det her er en langt mere alvorlig forbrydelse end at stjæle våben.
Vi sætter livet på spil ved at blande os med frihedsbevægelsen.
Derfor spørger jeg dig, Seon-bok.
Åh, pokkers.
Du godeste!
Mangler De noget, frue? Jeg mener, frøken?
De må være træt.
-Hvorfor hviler De Dem ikke? -Jeg kunne ikke sove.
Der er sket så meget ting på så kort tid,
og du har hjulpet mig så meget.
Jeg takker af mit hjerte.
Du behøver ikke tænke mere på mig.
Vend hjem til dine kammerater.
I skal leve her i mange år endnu,
og jeg vil ikke være årsag til flere misforståelser mellem jer.
Det kan jeg ikke endnu.
Den japanske officer, der forfølger Dem, er stædig.
Han giver aldrig op.
Kender du…
den officer, du lige nævnte?
Han var min ejer.
Han opfostrede mig og min søskende, efter vi mistede vores forældre.
Vi blev venner i 1894 under Gabo-reformerne.
Vi meldte os til hæren i 1904 og blev våbenbrødre.
Men ærligt talt ved jeg ikke, hvad vi er nu.
Hvis jeg må spørge om det, hvordan er dine forældre…
Min mor døde i barselsseng med den yngste af mine søskende,
og min far…
blev henrettet af sine landsmænd.
Han meldte sig til hæren for at beskytte landet,
men blev beskyldt for at stjæle forsyninger.
Han blev forrådt af de mennesker, han skulle beskytte.
Har du tænkt på at finde den person, der beskyldte din far?
Manden, der dræbte dine forældre.
Jeg hørte, han er i Gando.
Skal jeg finde ud af, hvor i Gando han er?
Jeg tænkte over det…
…men ikke mere end det.
Hævn for mine forældre, gengæld, al den slags…
Hævn, gengæld, al den slags…
Jeg indså, at det er nyttesløst.
Folk som os har ikke ret til den slags.
Hvis vi mister vores land, er det bare sådan.
Hvis vores forældre dør, er det bare sådan.
Det er sådan, vores liv forløber.
Uanset hvad vi selv ønsker, kastes vi blot rundt af verden.
Men jeg indså…
at jeg var blevet den samme person som dem, der dræbte mine forældre.
Jeg dræbte mine landsmænd med mine egne hænder,
og forrådte dem, jeg burde have beskyttet.
Derfor tog jeg til Gando.
Jeg kunne ikke gøre andet,
udover at dø eller stikke af.
Du må ikke bære tidens smerte alene.
Vi bør dele den sammen…
med folk som os,
der lider den samme smerte og gennemlever de samme tider.
Hænderne op.
Rør dig ikke.
Din skide joseoner-tøs.
Pågrib hende!
Javel!
Stop.
Hvorfor kom du tilbage?
For at dræbe kureren, der har pengene til frihedshæren.
Og hvem er denne kurer med penge til frihedshæren?
Hvis jeg fortæller Dem, hvem det er, så vil De anholde personen.
Og hvis det sker…
…bliver jeg slået ihjel.
Du bliver også slået ihjel, hvis du ikke siger det nu.
Vil du stadig tie stille?
Major Miura fra den 19. Division i Nanam.
Få ham hertil, som jeg sagde.
Er det Major Miura?
Jeg er inspektør Ōoka fra generalkonsulatet i Gando.
Ja. Hvorfor ringer De?
Vi har pågrebet en kvinde her,
og jeg ringer for at bekræfte et par ting med Dem, major.
Ifølge hende er hun kommet til Myeongjeong,
fordi De beordrede hende til at dræbe kureren med pengene til frihedshæren.
Stemmer det?
De må fortælle mig, om det stemmer eller ej.
Som De ved, er Myeongjeong kinesisk territorie.
En militær operation på fremmed jord vil forårsage alvorlige diplomatiske…
Må jeg tale med denne person?
Jeg vil selv efterprøve det.
Ja?
Hold dine svar korte.
Er Lee Yoon og kureren i Myeongjeong?
Ja.
Og ham Ōoka-fyren prøver at tage dem før os?
Har du fortalt ham, hvem kureren er?
-Jeg har ikke sagt noget. -Er du sikker på det?
Hvis de fanger kureren, stjæler de al æren!
Jeg har ikke sagt noget.
Bare få mig ud herfra.
Jeg kan ikke udføre opgaven, hvis jeg sidder her.
Fint. Lad mig tale med ham Ōoka.
Ja?
-Jeg kender hende ikke. -Hvad?
-Jamen… -Jeg ved ikke, hvad hun taler om.
Jeg har aldrig givet sådanne ordrer til nogen.
Og jeg forfølger ikke nogen kurer med penge til frihedshæren.
Jeg tror, hun har mistet forstanden.
Så vi kan gøre med hende, som vi vil?
Ja, jeg er ligeglad.
Gør, som I vil med hende.
Jeg forstår. Beklager forstyrrelsen.
-Hvornår henrettede vi sidst en oprører? -I sidste måned.
Det er længe siden.
Lad os henrette hende først, og så melde det til konsulen.
Javel!
Vent.
Vent!
Hvorfor henretter I mig?
Tal til mig!
Sagde Miura, at I skulle henrette mig?
Vi har bedt om 150 infanterister, 50 kavalerister og en deling tunge våben.
Vi skal afslutte det, vi ikke kunne sidst, så vær parat.
Vi skal finde kureren, før konsulatet opdager noget.
Og så udrydder vi
de elendige oprørere.
Men hr. major, er det en god idé?
Hvis det virkelig skaber en diplomatisk krise…
Vil du ikke have beskidte hænder?
Hvis vi ikke gør det, bliver vi begge skudt!
Vi siger bare, at vi endte der, mens vi forfulgte oprørere fra Hamgyŏng.
Tag det roligt.
Lys!
Der er et gammelt ordsprog: "Bid ikke hånden, der fodrer dig."
Det betyder at glemme de tjenester og den venlighed, man fik tilbudt.
Fra dette øjeblik
drager vi ud for at pågribe sådanne utaknemlige skarn.
De har forrådt vores velvillige Kejserrige,
som gjorde dem den tjeneste at modernisere det uciviliserede Joseon.
Oprørerne har glemt, hvordan vi bragte Joseons 500 år med udbytning til ende.
De er ikke mennesker!
Derfor
skal I ikke føle nogen skyld!
Dræb alle, I ser. Er det forstået?
Javel!
Højere!
Javel!
Godt.
Lad os drage ud
og dræbe Lee Yoon.
Her.
-Gør vognen klar. -Ja, frue.
Der er en byggeplads ved Cheonbo-bjerget.
Et medlem af den Koreanske Frihedshær møder jer der om seks timer.
Tak.
Japanerne kan komme når som helst.
-Lad os holde øjnene åbne! -Javel!
Hr. Choi!
Vi har problemer. Il-sik var i Musan,
og han så over 200 soldater fra 19. Division krydse Duman.
Hvor er de på vej hen? Kommer de hertil?
Nej. De var på vej mod Myeongjeong.
Hvad gør vi med chefen? Han kan ikke undslippe dem.
Hold nu din kæft.
Du bringer os ulykke.
Vi er åbenbart også flettet ind i denne onde skæbne.
Gør jer klar!
Javel!
-Er det Myeongjeong? -Ja, hr. major.
Lad os afslutte det hurtigt, så vi undgår problemer.
Ishida, tag kavaleriet
og gå i position derovre.
Javel.
-Tae-ju, følg mig med infanteriet. -Javel.
Lad os komme i gang.
Vi er klar.
Lad os komme i gang.
Så slutter det her.
Jeg vil gengælde denne tjeneste, hvis jeg får mulighed for det.
Mange tak.
Jeg gjorde det af egen fri vilje. Tænk ikke på det sådan.
Jeg håber, at De opnår Joseons uafhængighed…
og at De bliver lykkelig…
…hvor De end tager hen.
Det er tid. Lad os gå.
Lad os gå.
Er her nogen?
Hvad var det?
Hvem er de?
Hallo?
Er det dem, I stødte på? Er de vores ejers mænd?
Ja.
Vent her. Jeg går ned og skræmmer dem væk.
Hvordan vil du klare alle dem?
Jeg lokker dem væk.
Tag med hende til Cheonbo. Du kender frihedshæren bedre end mig.
Hvad er det for noget sludder?
Jeg kan ikke ryste dem af mig og nå til Cheonbo.
Vær nu ikke så bekymret!
Jeg klarer mig.
Kom væk, hvis det bliver farligt.
Vær forsigtig.
Hvad er det, du siger?
Jeg er Kim Seon-bok!
Der er intet i Gando, jeg skal være bange for.
JOSEONSK OPRØRER
Hør godt efter!
Denne kvinde er en oprørsk joseoner, der har talt for Joseons uafhængighed
og er blevet pågrebet for det.
Denne ulykkelige person, som er bragt i knæ,
er en soldat i den frihedshær, som I alle respekterer.
Hallo?
Er her nogen?
Jeg er fra Nanams 19. Division…
Åh, goddag.
Kan jeg hjælpe? Vil De have et værelse?
Jeg er premierløjtnant Han Tae-ju fra 19. Division i Nanam.
Javel.
Jeg skal pågribe joseonske oprørere, der bringer penge til frihedshæren.
De lokale siger, at to fremmede ankom i går…
-De er her ikke. -Hvad?
De tog afsted tidligt i morges på et vigtigt ærinde.
Tidligt i morges? Er De sikker?
Ja, selvfølgelig!
Må vi gennemsøge bygningen?
-Du godeste, nej! -Hvad?
Kan De ikke sige andet end "hvad"?
Vi har gæster. I ville bare skræmme dem.
Jeg nærer den største afsky for jer joseonere.
Og særligt for soldater fra oprørshæren som hende her.
De er nødt til at være modig. Det er blevet mere kompliceret.
Hvis De fortsætter på den måde, må jeg bruge magt.
De bør samarbejde, hvis De ikke vil have problemer!
Du godeste. Undskyld.
De truer mig, hvis jeg ikke samarbejder!
Tilgiv mig. Jeg er lidt langsom. Selvfølgelig vil jeg det.
Lige et øjeblik, hr. løjtnant.
Selvfølgelig vil jeg samarbejde.
Du godeste!
Hvad laver De?
Skyd ikke!
Læg geværet, frue.
Hvor vover du at prøve at give mig ordrer?
Ingen i Gando kan give mig ordrer.
Uanset hvor i verden I ser hen,
finder I intet land, der tilhører jer!
Så hvis I gerne vil blive boende i Myeongjeong,
så forhold jer i ro.
Hvis I skaber de mindste problemer, vil I ende ligesom som hende.
-Henret hende. -Ja, sir!
Kan De skyde? Det er farligt, hvis man rammer forbi!
Det var et skud!
Jeg kan åbenbart ramme!
Var det et dumt spørgsmål?
Ja, så skrid med dig! Før jeg skyder øjnene ud på dig.
Du er blevet ældre siden sidst.
Men du taler stadig for meget, tøs.
Og du er stadig…
en meget uhøflig pige.
-Hvad sker der? -En hær er ankommet.
En hær? Er det Fengtian-klikken?
Nej, det er Nanams 19. Division.
Den 19. Division…
Smid hende tilbage i cellen.
-Javel! -Resten følger med mig.
Javel!
Af vejen!
Tøs. Yoon er her, ikke?
Tænk dig om, før du svarer.
Ellers ruller jeg dig ind i en måtte og banker dig igen.
Hold op med at vrøvle og skrid.
Jeg er ikke din tjenestepige længere.
Så Yoon er her.
Du er en meget dårlig løgner.
Hold op med at ødelægge min forretning, og skrid!
Der er én ting, jeg hader ved Joseons fald.
Ved du, hvad det er?
Frigivne slaver, der ikke kender deres plads.
Jeg mener tåber som dig og Yoon,
vildfarne hunde, der bider jeres herres hånd.
Læg dit gevær,
og send Yoon herud.
Ellers dræber jeg dig først og brænder byen ned til grunden.
Nu!
Det her går ikke.
Du skal have en straf.
-Bind hende. -Javel!
Hvad venter I på? Gå derind og tag ham!
-Gruppe et! Gruppe to! -Javel!
Jeg kan tale med ham.
Jeg arbejder for Generalguvernøren, så jeg må kunne overbevise ham.
Sæt ikke dit liv på spil.
Han vil næppe tro Dem, frøken.
Hvis der sker mig noget, kan De gå ud og sige, at jeg kidnappede Dem.
De må forbande mig. Gør alt for, at de tror på Dem.
Nej.
Det kan jeg ikke.
Du har sat dit liv på spil for at beskytte mig.
Så hvordan kunne jeg det?
Dvæl ikke ved dem, der blot passerer forbi.
Beskyt det, De finder dyrebart.
Så vil jeg beskytte det, jeg finder dyrebart.
Skal du ikke derud?
Det er mange skud.
Ti stille!
Du er bange, er du ikke?
Derfor kan du ikke gå derud.
Ti stille, sagde jeg!
Hvis du er bange, så stik af.
Hvorfor er du her stadig?
Hvor mange gange skal jeg sige det?
Er det slut?
-Send alle derind! -Javel!
Stop!
Hvad tror du, du laver?
De må være det lokale politi.
Jeg er major Shohei Miura fra 19. Division…
Hvad skal det betyde?
Forlad straks byen, hvis I ikke vil dø.
Miura.
Du er en død mand.
Jeg beklager,
men det kan jeg ikke.
Træk dig tilbage, dit røvhul.
Det kan jeg ikke.
Skrub så ud af byen, og hold op med at skabe problemer!
Som jeg siger, det kan jeg ikke.
Jeg siger, du skal skride, så skrid!
Her i Myeongjeong er mit ord lov.
Kun Hans Majestæt selv kan sige den slags ting.
Bliv stående.
Hvor vover en joseonsk hund at udgive sig for japaner?
Hvis du vil foregive at være japaner, så tal i det mindste korrekt japansk!
Ikke med den joseonske dialekt.
Tal sådan til mig én gang til,
så holder jeg mig ikke tilbage.
Stå nu stille.
Hvad vil du så gøre?
Du er blot en joseoner, der leger japaner,
og jeg er en loyal undersåt af Kejserriget Japan.
Hvad kan du gøre?
Uanset hvor meget du prøver at blive japansk,
kan du ikke slippe for stanken af hvidløg!
-Hold så din kæft! -Hvad sagde du, din køter?
For helvede!
Pokkers!
Tøsen dér! Dræb hende!
Shit!
Dræb den pige først!
Fuck!
Angrib!
Kom så!
Kom med, inspektør!
Kom nu!
Hvad laver du her?
Jeg vil ikke dræbe dig, så bare slap af.
-Er der en bagdør? -Så var jeg ikke her.
Så vi må dræbe dem alle for at komme ud?
Ja.
Shit!
Hvorfor står du der? Angrib!
Kom så!
Så har vi intet valg. Lad os gøre det, vi er gode til.
Lad os vise dem.
…udover at dø eller stikke af.
Der var vel intet andet, vi kunne gøre?
Lad os vise dem.
Anden sal! Op på anden sal! Af sted!
-Granat! Løb! -Løb!
I galninge!
Mit hotel!
Pågrib ham!
Javel!
De bliver aldrig andet end uvidende banditter.
Hvad vil du med dem?
Vi slås.
Hvis du slås for dit land, er du soldat.
Men hvis du slås for din familie,
er du så ikke en bandit?
Banditter, der røver og stjæler?
-Mener du den slags bandit? -Nej.
Den slags, der giver sig til kende ved sværdets sang.
Det er på tide, at japanerne hører sangen.
Banditternes sang.
Hvad venter I på?
Kan I se de slyngler?
Udslet dem!
Hver eneste af dem!
Vi må væk!
Giv slip! Slip mig, I tåber!
Hej.
Makker!
Din idiot! Brug dog trappen!
Hej, Geumsu!
Geumsu…
Hvad nu?
Der er endnu flere af dem!
Kom i sving, drenge!
Sådan!
Fuck. Den skiderik bandt mig for godt!
Ti stille, ellers hører de dig!
San-gun!
Sid stille!
-Det er mig, din galning! -Sid stille!
Kom med.
Lær at bruge en pistol, hr. Choi. En bue er så gammeldags.
Undervurder ikke en bueskytte, min pige.
Jeg har bare ondt af dig. Sveden driver jo af dig.
Det er nok sludder. Kom i sving, min pige.
I misdædere! Fanden tage jer!
Pas på! Duk dig!
Kom. Hurtigt.
Yoon!
Stå ikke bare der!
Skynd dig at få fruen væk herfra!
Tænk ikke på os. Du slås for landet nu, knægt!
Lad mig slås for vores familie.
Jeg vil opføre banditternes sang.
Jeg kommer tilbage.
Tag den.
Vær forsigtig.
Skynd jer!
Dræb dem alle!
Er du okay?
Åh nej!
For fanden.
I må gå til fods herfra.
Lykke til.
Hej!
Du dér!
Hvor blev dem i vognen af?
Spyt ud!
Det er derovre.
De bør skynde Dem.
Bortvis al skyld fra Deres hjerte.
De skal nå sikkert frem for Joseons fremtids skyld.
Sidste gang…
sagde du til mig…
Hold Dem i live.
Hold Dem i live, så længe jeg lever.
Nu siger jeg det samme til dig.
Hold dig i live.
Du må holde dig i live, så længe jeg lever.
Så vi kan mødes igen.
Jeg vil gå nu.
Tak for alt.
Og…
når vi mødes igen…
…må du fortælle mig dit navn.
Jeg er ligeglad med, om det tager to eller tyve år.
Lad os holde os i live
og mødes igen.
Lee Yoon. Mit navn er Lee Yoon.
Jeg håber, De kommer tilbage i live, hr. Lee Yoon.
Jeg vil finde dig igen, Hee-shin.
Har…
Har vi ikke mødt hinanden før?
Nej.
Vi har aldrig mødt hinanden.
ALLE PERSONER, STEDER, ORGANISATIONER, BEGREBER OG BEGIVENHEDER,
DER OPTRÆDER I DENNE SERIE, ER OPDIGTEDE.
ENHVER LIGHED MED VIRKELIGHEDEN ER UTILSIGTET.
Tekster af: Andreas Kjeldsen