Különös érzés
partizánként visszatérni Myeongjeongba, amikor pár napja…
tisztviselőként voltam ott.
Sok minden meg fog változni.
Máshogy fognak nézni magára,
és más lesz a környezete.
Igaza lehet.
Vigyázzon, nehogy összefusson Ōokával!
Akkor gond nélkül átadhatja a pénzt, és épségben visszatérhet a fővárosba.
Ōoka főfelügyelő ennyire veszélyes?
Ahogy már mondtam,
sok minden meg fog változni maga körül.
- Egészségünkre! - Igen!
Biztosan hiányzik önnek a szülővárosa.
Természetesen.
Nemrég álmodtam is róla.
A cseresznyevirágzást ünnepeltem benne a családommal.
Te seggfej!
Hogy merészelsz átverni?
Meg akarsz halni?
Halljam! Hogyan csaltál?
Hogy tudtál egymás után ötször nyerni?
Esküszöm, nem csináltam semmit.
Mit beszélsz?
Hogy lehet, hogy itt senki sem beszél japánul?
Tegye le a fegyvert, uram!
Tilos használnia a fegyverét a városban.
Ki maga?
Ōoka főfelügyelő,
a gandói főkonzulátus rendőrparancsnoka.
Tegye le a fegyvert, uram!
Ez az alak megkopasztott engem!
Megkopasztotta?
Még ha ez igaz is,
nem használhatja a fegyverét.
Tegye le a pisztolyát!
Különben?
Rendőr a konzulátuson? Ki a fenét érdekel?
Hogy meri utasítgatni a császári sereg katonáját…
Itt Myeongjeongban
engedelmeskedniük kell a parancsaimnak.
Még akkor is, ha mindenhol háború dúl,
Myeongjeong békés, problémamentes hely marad.
Csak akkor…
térhetek haza.
Itt Myeongjeongban…
én vagyok a törvény.
Hajtsa le a fejét!
Üdv újra itt!
Üdvözlöm! Nam Hee-shin vagyok.
Asszonyom, szolgálatára…
Egek! A szokás hatalma.
Kim Seon-bok vagyok.
A jelentése „kedves” és „jó szerencse”, mert mindkettő igaz…
Össze-vissza beszélek. Menjünk be!
Jöjjön! Biztosan fáradt.
Egek, milyen gyönyörű!
Menjünk!
BANDITÁK BALLADÁJA
Fáradjon be!
Pihenjen le, érezze magát otthon!
Egek…
Az arcbőre! Hogy csinálja?
Olyan szép sima! Elképesztő.
Szívesen letépném és az arcomra raknám.
Csak viccelek.
Nevessen már!
Felvettem a kapcsolatot a partizánokkal, szóval emiatt ne aggódjon!
Hamarosan jelentkeznek.
Rendben.
Pihenjen!
Köszönöm.
A francba!
Mi az, mi bajod?
Mi bajom?
Az a nő odafent.
Kerítek egy küldöncöt, aki elviszi a pénzt.
Megteszem, mert megkértél,
de rossz előérzetem van.
Yoon, ez sokkal súlyosabb bűntett, mint titokban fegyvereket lopni.
Az életünket kockáztatjuk azzal, hogy beleavatkozunk ebbe.
Épp ezért kértelek meg téged, Seon-bok.
A rohadt életbe!
Jaj, egek!
Szüksége van valamire, asszonyom?
Mármint, kisasszony?
Biztosan fáradt.
- Miért nem pihen le? - Nem tudtam aludni.
Rövid idő alatt rengeteg minden történt,
és maga sokat segített nekem.
Szívből köszönöm.
Ne aggódjon miattam!
Térjen vissza a barátaihoz!
Még hosszú évekig együtt fognak élni,
és nem szeretném, ha miattam még nagyobb lenne a félreértés.
Még nem tehetem.
A katonatiszt, aki vadászik magára, fáradhatatlan.
Sosem fogja feladni.
Mondja…
személyesen ismeri azt a katonatisztet?
Ő volt a gazdám.
A szüleink halála után magához vett engem és a testvéreimet.
A Kabo-reformok idején barátok lettünk.
1904-ben pedig bajtársak a seregben.
De őszintén szólva, többé nem tudom, mik vagyunk.
Ha nem bánja a kérdést, a szülei hogyan…
Anyám fiatalon halt meg, amikor megszülte a testvéremet,
apámat pedig…
kivégezték a honfitársai.
Bevonult a seregbe, hogy megvédje az országot,
de rákenték, hogy ellátmányt lopott.
Azok árulták el, akiket oltalmazni próbált.
Nem akarta megkeresni az illetőt, aki besározta az apját?
A férfi, aki megölte a szüleidet.
Úgy hallottam, Gandóban van.
Derítsem ki neked, hogy pontosan hol?
Felmerült bennem…
de annyiban hagytam.
Bosszút állni a szüleimért, haragot tartani…
A bosszú és a harag…
Rájöttem, hogy semmi hasznuk.
A hozzánk hasonló embereknek nem jár az ilyesmi.
Ha elveszítjük az országunkat, ez van.
Ha megölik a szüleinket, ez van.
Így zajlik az életünk.
Mindegy, mit akarunk, csak ide-oda hánykolódunk a világban.
Amikor a bosszúvágy hajtott,
rájöttem, nem vagyok különb a szüleim gyilkosánál.
Megöltem a honfitársaimat,
és elárultam azokat, akiket óvnom kellett volna.
Ezért jöttem Gandóba.
Nem volt más választásom,
csak a halál vagy a menekülés.
Nem kell egyedül viselnie egy egész kor fájdalmát.
Osztoznunk kell rajta…
a hozzánk hasonló emberekkel,
akik ugyanazt a fájdalmat érzik, és ugyanazt élték át.
Kezeket fel!
Hé! Ne mozdulj!
Átkozott csoszoni némber!
- Vigyétek be az őrsre! - Igenis!
Állj!
Miért jöttél vissza Myeongjeongba?
Hogy megöljem a küldöncöt, aki átadja a pénzt a partizánoknak.
Újra megkérdezem, ki a küldönc?
Ha elmondom, hogy ki az, akkor letartóztatja az illetőt.
És ha az megtörténik…
engem megölnek.
Akkor is meg fogsz halni, ha most nem beszélsz.
Nem mondasz semmit?
Miura őrnagy a 19. hadosztálytól.
Hívja ide, ahogy kértem!
Miura őrnagy?
Ōoka főfelügyelő vagyok a gandói főkonzulátusról.
Igen, miben segíthetek?
Behoztunk egy nőt az őrsre,
és azért hívom, hogy pár dolgot megerősítsen, őrnagy.
A nő azt állítja, hogy azért jött Myeongjeongba,
mert maga felbérelte, hogy megölje a partizánok küldöncét.
Igaz ez?
Világosan mondja meg nekem, hogy igaz-e vagy sem!
Mint tudja, Myeongjeong kínai területen található.
Egy hadművelet idegen területen való végrehajtása
komoly diplomáciai gondot jelent…
Beszélhetnénk közvetlenül azzal a nővel?
Hogy lássam, miről van szó.
Igen?
Röviden válaszolj!
Lee Yoon és a küldönc Myeongjeongban vannak?
Igen.
És ez az Ōoka nevű alak előttünk akarja elkapni őket?
Várjunk csak! Elmondtad neki, hogy ki a küldönc?
Nem mondtam el neki.
Biztos vagy benne?
Ha elkapják a küldöncöt, learatják a babérokat helyetted.
Mondom, nem mondtam el neki.
Csak vigyen ki innen!
Hogyan teljesítsem a megbízását, ha be vagyok ide zárva?
Rendben. Hadd beszéljek Ōokával!
Igen, uram!
- Nem ismerem ezt a nőt. - Tessék?
- Hogy érti… - Nem tudom, miről beszél.
Sosem adtam ilyen parancsot senkinek.
És nem üldözök semmiféle küldöncöt, aki pénzt szállít a partizánoknak.
Ez a nő egyszerűen csak megőrült.
Akkor azt teszünk vele, amit akarunk?
Igen, csak nyugodtan.
Amit csak akarnak.
Értettem. Elnézést a zavarásért!
Mikor végeztünk ki utoljára partizánt?
Nagyjából egy hónapja.
Már jó ideje.
Holnap délután kivégezzük őt, aztán jelentjük Yamadának.
Igen, uram!
Hé!
Miért végeznek ki?
Magyarázza meg!
Hé! Miura mondta, hogy öljenek meg?
Hé!
Uram, idehívtunk 150 gyalogost, 50 lovast,
és a biztonság kedvéért a nehéztüzérséget is.
Befejezzük, amit a legutóbb elkezdtünk,
szóval legyetek résen!
Még a konzulátus emberei előtt megtaláljuk a küldöncöt.
Aztán kiirtjuk…
azt a lázadó férget.
Uram, biztosan jó ötlet ez?
Ahogyan mondták, diplomáciai gondot jelenthet…
Nem akarod bepiszkítani a kezed?
Ha nem intézzük el, mindkettőnket kivégeznek!
Majd azt mondjuk, a lázadókat követve akadtunk rájuk.
Ne aggodalmaskodj!
Világítást!
Van egy régi mondás. „Ne harapd meg a kezet, ami etet!”
Azaz ne feledd, ki volt kegyes hozzád, és ki tett neked szívességeket!
Ettől a pillanattól kezdve
levadásszuk az ilyen hálátlan embereket.
Akik visszaéltek Japán kedvességével,
miután a Birodalom modernizálta a civilizálatlan csoszoni területeket.
Akik elfelejtették, hogy mi mentettük meg őket
a kizsákmányoló csoszoni uralkodóktól.
Ők többé már nem emberek.
Így hát…
ne érezzetek bűntudatot!
Öljétek meg az összeset!
Megértettétek?
Igen, uram!
Hangosabban!
Igen, uram!
Helyes.
Menjünk,
és öljük meg Lee Yoont!
Tessék!
- Hozd a kocsit! - Máris!
Van egy építési terület a Cheonbo-hegyen.
Hat óra múlva ott fog várni egy partizán.
Köszönöm.
A japánok bármikor lecsaphatnak.
Legyetek mind résen!
Igen, uram!
Uram!
Baj van.
Il-sik felderítőúton volt Muszanban,
és több mint 200 katonát látott átkelni a Tumen folyón.
Hová tartanak? Errefelé?
Nem. Azt mondta, úgy tűnt, Myeongjeongba tartanak.
Mi lesz a főnökkel? Nem fog tudni elmenekülni előlük.
Fogd be, te barom! Balszerencsét hozol rá.
Azt hiszem, mi is belekeveredtünk ebbe.
Készüljetek!
Igen, uram!
Az ott Myeongjeong?
Igen, uram.
Az lesz a legjobb, ha gyorsan lerendezzük a dolgot.
Ishida, fogd a lovasságot,
és vezesd oda őket!
Igen, uram.
Tae-ju, kövess a gyalogsággal!
Igen, uram.
Induljunk!
Készen állunk, uram.
Induljunk!
Elválnak az útjaink.
Amint tudom, visszafizetem ezt a szívességet.
Nagyon köszönöm.
Azért tettem, mert segíteni akartam. Ne így fogja fel!
Remélem, kivívják a függetlenséget…
és ön boldog lesz,
bárhová is megy.
Itt az idő. Induljunk!
Menjünk!
Van itt valaki?
Ez meg mi?
Kik azok?
Hahó!
Velük futottál össze?
Ők a gazda emberei?
Igen.
Maradjatok itt!
Lemegyek, és elkergetem őket.
Hogy bánsz el ennyi emberrel?
Elterelem a figyelmüket!
Menj vele te a Cheonbo-hegyre!
Jobban ismered a partizánokat.
Miket hordasz itt össze?
Nem vagyok olyan, mint te. Nem tudom lerázni őket.
Ne aggódj a fogadó miatt!
Majd én elintézem.
Ha veszélybe kerülsz, menekülj!
Légy óvatos!
Komolyan beszélsz?
Kim Seon-bok vagyok.
Nincs semmi Gandóban, ami rám ijesztene.
CSOSZONI LÁZADÓ
Figyelem!
Ez a nő
egy csoszoni lázadó, aki függetlenséget akart kivívni,
ezért letartóztattuk.
Ez a szánalmas nőszemély, akit térdre kényszerítettünk,
annak a függetlenségi seregnek a tagja, amit úgy tiszteltek.
Hahó?
Van itt valaki?
A 19. hadosztály katonája…
Nocsak!
Miben segíthetek? Szobát szeretne?
Han Tae-ju főhadnagy vagyok a 19. hadosztály parancsnokságáról.
Értem.
Csoszoni lázadókért jöttem,
akik pénzt szállítanak a partizánoknak.
A lakosok szerint tegnap megjelent itt két idegen…
Nincsenek itt.
Tessék?
Kora reggel elmentek. Azt mondták, dolguk van.
Elmentek? Biztos benne?
Igen, persze!
Akkor átkutathatjuk az épületet?
Egek, dehogy!
Tessék?
Miért kérdez mindig vissza? Mondom, nem.
Még megijesztik a vendégeimet.
Teljes szívemből gyűlöllek titeket, csoszoni kutyákat.
Főleg az olyanokat, mint ez a nőszemély,
akik a függetlenségi sereg tagjai.
Készüljön a legrosszabbra! Attól tartok, bonyolódott a helyzet.
Ha így folytatja, kénytelen leszek erőszakot alkalmazni.
Működjön együtt, ha nem akar bajba kerülni!
Egek! Sajnálom.
Nem tűnt fel, hogy megfenyegetett.
Elnézést! Néha lassan kapcsolok. Hogyne, együttműködöm!
Várjon egy pillanatot, uram!
Egek! Természetesen segítek önöknek.
Máris!
Mit művel?
Ne lőjetek!
Tegye le a fegyver, asszonyom!
Hogy merészelsz utasítgatni engem?
Gandóban senki sem parancsolgathat nekem.
Bárhová is mentek a világon,
sehol sincsen országotok.
Szóval,
ha itt akartok élni Myeongjeongban,
húzzátok meg magatokat!
Mert ha bajt okoztok, ti is úgy jártok, mint ez a némber.
- Kivégezni! - Igenis!
Tud egyáltalán lőni? Ha rosszul céloz, veszélyes lehet.
Ez lövés volt!
Nahát! Remekül célzok.
Hülyeséget kérdeztem, mi?
Igen, szóval takarodjatok! Mielőtt kiloccsantom az agyatokat.
Te aztán jól megöregedtél.
De még mindig túl sokat beszélsz.
És még mindig…
egy tapló némber vagy.
- Mi volt ez? - Katonák jöttek a városba.
Katonák? A Fengtien-klikk?
Nem, a 19. hadosztály parancsnokága.
A 19. hadosztály…
Ti vigyétek vissza a cellájába!
- Igen, uram! - A többiek utánam!
Igenis!
El az útból!
Szolga! Yoon odabent van, nem igaz?
Bölcsen felelj!
Különben újra szőnyegbe tekerlek és megverlek!
Fogd be és takarodj innen!
Már nem vagyok a szolgád.
Szóval Yoon odabent van.
Sosem tudtál hazudni.
Ne rontsd itt a levegőt! Húzz innen, seggfej!
Egyetlen dolog nem tetszik Csoszon bukása óta.
Tudod, hogy mi?
A felszabadított rabszolgák túlságosan szemtelenek.
Olyanok vagytok, mint az ostoba kutyák, akik a gazdájuk kezébe harapnak.
Tedd le a fegyvert,
és küldd ki Yoont!
Ha nem teszed, megöllek, és földig rombolom ezt a várost.
Most rögtön!
Nem lesz ez így jó.
Verést érdemelsz.
Hé! Kötözzétek meg!
Igen, uram!
Mire vártok? Menjetek be és kapjátok el!
- Első osztag! Második osztag! - Igenis!
Kimegyek és beszélek vele.
A japán kormányzat tisztviselője vagyok, biztosan meg tudom győzni.
Ne kockáztassa értem az életét!
Nem fog megbízni magában.
Ha történik velem valami, menjen ki,
és mondja, hogy elraboltam magát.
Szidalmazzon, ahogy csak tud! Érje el, hogy higgyenek magának!
Nem.
Nem tehetem.
Kockáztatta az életét és megvédett.
Hogy tehetném?
Ne törődjön minden jöttmenttel!
Védje meg, ami fontos magának!
Ahogyan én is teszem.
Nem mész ki oda?
Jó sok lövést hallani.
Hallgass!
Félsz, nem igaz?
Ezért nem mész ki.
Mondom, hallgass!
Ha félsz, menekülj!
Miért vagy még itt?
Hányszor mondjam még el?
Azt hiszem, vége.
- Mindenki befelé! - Igenis!
Állj!
Mégis mit művel?
Maga a helyi rendőrparancsnok?
Miura Shohei őrnagy vagyok a 19. osztálytól…
Ez meg mit jelentsen?
Takarodjatok innen,
ha nem akarsz meghalni!
Miura.
Halott ember vagy.
Sajnálom,
de nem tehetem.
Takarodj innen, seggfej!
Nem tehetem.
Most azonnal húzzatok el a városból!
És ne okozzatok több bajt!
Mondom, nem tehetem.
Azt mondtam, hogy takarodj, szóval takarodj!
Myeongjeongban az én szavam a törvény.
Őfelsége kivételével senki sem mondhat ilyet.
Meg ne mozdulj!
Hogy mered japánnak tettetni magad, te csoszoni kutya?
Ha japánnak akarod kiadni magad,
legalább beszélj rendesen japánul!
Ne ilyen csoszoni akcentussal!
Ha még egyszer így beszélsz velem,
rossz vége lesz.
Maradj már nyugton!
Mit fogsz tenni, mi?
Csak egy csoszoni vagy, aki japánnak tetteti magát.
Én a Birodalom hű alattvalója vagyok.
Mit tehetnél?
Bármennyire is próbálsz japán lenni,
ugyanúgy bűzlesz, mint a többi csoszoni kutya.
Pofa be, te rohadék!
Mit mondtál, te mocsok?
A francba!
A fenébe!
Öljétek meg azt a nőszemélyt!
A francba!
Öljétek meg azt a lányt!
A francba!
Gyerünk!
Előre!
Menjünk, uram!
Induljunk!
Mit keresel itt?
Nyugi, nem akarlak megölni.
- Van hátsó ajtó? - Ha lenne, nem lennék itt.
Akkor mindet meg kell ölnünk, hogy kijussunk?
Igen.
A francba!
Mit ácsorogsz itt? Előre!
Befelé!
Nincs más választásunk. Tegyük, amihez értünk!
Mutassuk meg nekik!
…a halál vagy a menekülés.
A pórnépnek csak az jut.
Majd meglátjuk!
Menjetek fel a második emeletre! Gyerünk!
- Gránát! Futás! - Futás!
Ti őrült rohadékok!
A fogadóm!
Kapjátok el a rohadékot!
Igenis!
Az ilyen emberek ostoba, vérszomjas banditák.
Mihez kezdesz velük?
Harcolunk.
Ha a hazádért küzdesz, katona vagy.
De ha a családodért harcolsz,
az banditává tesz.
Banditák, akik rabolnak és fosztogatnak?
Ilyen banditákra gondolsz?
Nem.
Olyanokra, akik szavak helyett a kardjukkal dalolnak.
Ideje, hogy a japánok meghallják.
A banditák balladáját.
Mire vártok még?
Látjátok a gazembereket?
Végezzetek velük!
Egytől egyig!
Menjünk, uram!
Eresszetek! Engedjetek el, barmok!
Hé!
Haver!
Idióta, használd a lépcsőt!
Hé, Geumsu!
Geumsu…
Ez meg mi?
Még többen vannak.
Ne lazsáljatok, fiúk!
Ez az, fiúk!
A francba! Jó szorosan megkötötte az a rohadék.
Hallgasson! Még észreveszik.
San-gun!
Ne mozduljon!
Én vagyok az, te barom!
Maradjon nyugton!
Gyerünk!
Tanulj meg lőni, Choi!
Egy íj? Le vagy maradva.
Ne becsülj alá egy íjászt! Még megbánod.
Csak sajnállak téged.
Egek, folyik rólad a víz!
Elég a hadoválásból! Ne lazsálj tovább!
Végetek, rohadékok!
Vigyázzon! Le a földre!
Nyomás!
Menjünk!
Yoon!
Ne ácsorogj ott!
Gyorsan, hozd ki onnan a lányt!
Ne aggódj miattunk, kölyök! Most harcolj az országért!
Majd én harcolok a családunkért.
Eljátszom nekik a banditák balladáját.
Nemsokára jövök.
Fogd!
Légy óvatos!
Gyorsan!
Öljétek meg mindet!
Jól van?
Jaj, ne!
A francba!
Innentől gyalog kell menniük.
Ég önökkel!
Hé!
Hová tűntek a kocsiból?
Halljam!
Ott van.
Siessen!
Kérem, ne érezzen bűntudatot!
Végig kell mennie az úton, Csoszon jövője érdekében.
Legutóbb…
azt mondta nekem…
Maradjon életben!
Amíg én élek, maradjon életben!
Ugyanezt mondom magának.
Kérem, maradjon életben!
Amíg én élek, maradjon életben!
Hogy újra találkozzunk.
Most megyek.
Köszönök mindent.
És…
amikor újra találkozunk…
árulja el a nevét!
Akkor is, ha csak kettő vagy akár húsz év múlva látom újra.
Maradjunk életben,
és találkozzunk újra!
Lee Yoon.
A nevem Lee Yoon.
Remélem, hogy épségben fog visszatérni, Lee Yoon úr.
Életben maradok és megtalállak.
Mondja…
Nem találkoztunk már valahol?
Nem.
Sosem találkoztunk.
A SOROZATBAN EMLÍTETT SZEMÉLYEK, HELYSZÍNEK,
SZERVEZETEK, FOGALMAK ÉS ESEMÉNYEK KITALÁLTAK.
BÁRMINEMŰ EGYEZÉSÜK A VALÓSÁGGAL CSUPÁN A VÉLETLEN MŰVE.
A feliratot fordította: Kiss Hajnalka