Det känns lite konstigt
att åka tillbaka till Myeongjeong som frihetskämpe,
när jag var statsanställd alldeles nyss.
Mycket kommer att förändras nu.
Hur folk ser på dig
och hela din omgivning.
Du har säkert rätt.
Håll ögonen på överintendent Ōoka.
Då kan du leverera pengarna utan problem
och återvända till Gyeongseong.
Är överintendent Ōoka så farlig?
Som jag sa tidigare,
mycket kommer att förändras nu.
-Skål! -Ja, skål!
Du saknar väl din hemstad?
Givetvis. Jag drömde om den för ett tag sedan.
Jag var där och såg körsbärsblommorna med min familj.
Din jävel!
Hur vågar du lura mig? Vill du dö?
Berätta. Vilket trick använde du?
Hur kan du vinna potten fem gånger i rad?
Jag gjorde inget särskilt.
Vad menar du?
Varför kan ingen av er här prata japanska?
Lägg ner vapnet, min herre.
Vapen är olagliga här i Myeongjeong.
Vem är du?
Överintendent Ōoka, polischef på generalkonsulatet i Gando.
Ni kan väl lägga ner vapnet?
Han lurade mig på mina pengar!
Lurade…
Även om det var sant,
får du inte använda vapnet.
Lägg ner det.
Och om jag vägrar?
Konsulatpolis? Vem fan bryr sig?
Hur vågar en polisman säga till en soldat i imperiet…
Här i Myeongjeong
lyder man mina order, oavsett vad.
Även om hela världen dras in i krig,
måste Myeongjeong förbli fredligt utan incidenter.
Bara då…
…kan jag återvända hem.
Här i Myeongjeong…
…är jag lagen.
Sänk blicken.
Välkommen hem.
Hur står det till? Jag är Nam Hee-shin.
Fröken, jag…
Jösses, mina gamla vanor vaknade. Jag är Kim Seon-bok,
som i "snäll" och "tursam". Min vänlighet ger tur…
Jag pratar för mycket. Du är nog trött.
Kom. Du måste vara utmattad.
Du är verkligen vacker. Kom så går vi.
Kom in.
Känn dig som hemma. Vila lite.
Nämen…
Vad är det med ditt ansikte?
Slät! Din hy är så slät!
Jag vill ta den och sätta den på mig själv.
Jag skämtar bara.
Du får skratta.
Jag har kontaktat frihetsarmén, så tänk inte på den saken.
De hör av sig snart.
Okej.
Vila nu.
Tack.
-Fan också. -Va? Vad nu?
"Vad nu?" Kvinnan där uppe, det är vad.
Jag ska hitta en budbärare till pengarna.
Jag gör det för att du bad mig, men jag har en dålig känsla.
Yoon, det här är betydligt allvarligare än att stjäla vapen.
Vi riskerar livet genom att beblanda oss med frihetsrörelsen.
Det är därför jag ber dig, Seon-bok.
Fan också.
Kära nån! Behöver ni något, min dam?
Jag menar fröken?
Ni måste vara trött.
-Varför vilade ni inte mer? -Jag kunde inte sova.
Det har hänt mycket på kort tid,
och jag har fått så mycket hjälp.
Hjärtinnerligt tack.
Tänk inte på mig nu.
Gå tillbaka till dina vänner.
De kommer att leva här med dig i många år,
och jag vill inte orsaka ännu djupare missförstånd.
Jag kan inte göra det än.
Den japanske officeren som jagar dig är en ihärdig man.
Han ger aldrig upp.
Känner du…
…officeren som du nämnde?
Han var min herre.
Han tog mig och mina syskon när våra föräldrar dog.
Vi blev vänner 1894 tack vare Gaboreformen.
Sedan tog vi värvning 1904 och blev stridskamrater.
Men ärligt talat vet jag inte vad vi är nu.
Om jag får fråga, hur dog dina föräldrar?
Mamma dog ung när hon födde mitt syskon,
och pappa…
…avrättades av en landsman.
Han tog värvning för att skydda landet
men sattes dit för stöld av krigsmateriel.
Han blev förrådd av personerna som han skulle skydda.
Har du funderat på att leta upp den som satte dit din pappa?
Han som dödade dina föräldrar.
Han är i Gando.
Ska jag ta reda på var i Gando han är?
Jag funderade på det…
…men inte mer än så.
Hämnd för mina föräldrar, hysa agg, allt sånt…
Hämnd, agg, allt sånt…
Jag insåg att det är lönlöst.
Folk som vi har inte rätt till det.
Om vi förlorar vårt land så gör vi det.
Om våra föräldrar dödas så gör de det.
Det är så livet är,
oavsett vad vi vill. Vi kastas hit och dit av världen.
Men när jag levde så…
…insåg jag att jag hade blivit som mina föräldrars mördare.
Jag dödade landsmän,
förrådde dem som jag skulle skydda.
Det var därför jag kom till Gando.
Jag kunde inte göra något annat
än att dö eller fly.
Bär inte tidens smärta helt själv.
Vi ska dela den…
…med såna som oss,
som känner samma smärta och genomlever samma tid.
Upp med händerna.
Rör dig inte.
Jävla Joseonsubba.
Ta in henne!
Uppfattat!
Sluta.
Varför kom du tillbaka?
För att döda budbäraren
som har frihetspengarna.
En gång till. Vem är det som fraktar pengarna?
Jag säger vem det är, och ni griper dem.
Om det sker…
…blir jag dödad.
Du blir dödad om du inte börjar prata.
Tänker du fortsätta att tiga?
Major Miura, befäl över 19:e divisionen i Nanam.
Få hit honom, som jag sa.
Är det major Miura?
Jag är överintendent Ōoka från generalkonsulatet i Gando.
God dag. Varför ringer ni?
Vi har plockat in en kvinna,
och jag ringer för att bekräfta ett par saker med er, major.
Enligt kvinnan kom hon till Myeongjeong
för att ni beordrat henne att döda den som fraktar frihetspengarna.
Stämmer det?
Jag behöver få ett tydligt svar.
Som ni vet, ligger Myeongjeong på kinesisk mark.
En militäroperation på utländsk mark skulle orsaka en diplomatisk situation.
Kan jag få prata med den här personen?
Jag vill gärna höra det själv.
Ja?
Håll svaren korta.
Är Lee Yoon och budbäraren i Myeongjeong?
Ja.
Och den där Ōoka försöker få tag i dem före oss?
Har du sagt till honom vem budbäraren är?
Jag har inte sagt något.
Är du helt säker?
Om de fångar budbäraren så får de äran för vårt jobb.
Jag har inte sagt något, säger jag.
Få bara ut mig härifrån.
Hur ska jag kunna göra jobbet om jag sitter fast här?
Visst. Låt mig prata med den där Ōoka.
Ja, major.
-Jag vet inte vem hon är. -Ursäkta?
-Vad menar…? -Jag vet inte vad hon pratar om.
Jag har aldrig gett en sådan order.
Jag jagar inte heller någon budbärare som fraktar pengar.
Jag tror att hon kan vara galen.
Då kan vi hantera fallet som vi önskar?
Ja, varsågoda.
Gör vad ni vill med henne.
Uppfattat. Ursäkta att jag störde.
-När avrättade vi en frihetskämpe senast? -För en månad sedan.
Det var ett tag sen.
Vi avrättar henne i morgon och rapporterar till Yamada.
Uppfattat!
Du.
Hallå! Varför ska ni avrätta mig?
Prata med mig!
Sa Miura åt dig att döda mig?
Hallå!
Vi har kallat in 150 infanterister, 50 kavallerister och en tung vapenpluton.
Vi ska slutföra det vi misslyckades med sist, så håll dig på tårna.
Vi ska hitta budbäraren innan konsulatet fattar något.
Sedan ska vi utrota
rebellkräken.
Major, är det verkligen en bra idé?
Som de sa, om det här blir en diplomatisk incident…
Va? Vill du inte smutsa ner händerna?
Om vi inte löser det här så blir vi avrättade!
Vi kan säga att vi hamnade där när vi jagade rebeller i Hamgyŏng.
Tjafsa inte.
Tänd lyset!
Det finns ett talesätt: "Bit den hand som föder dig."
Glöm den vänlighet som visats dig.
Från och med nu
ska vi fånga de otacksamma personerna.
De svek det stora imperiets vänlighet,
imperiets modernisering och utveckling av Joseons ociviliserade land.
Rebellerna har glömt hur vi stoppade Joseons 500-åriga exploatering
för deras skull. De är inte längre mänskliga!
Därför
ska ni inte känna någon skuld! Döda alla ni ser.
-Uppfattat? -Ja, major!
-Högre! -Ja, major!
Bra.
Låt oss
döda Lee Yoon, den jäveln.
Här.
-Förbered vagnen. -Ja, frun.
Det finns en byggarbetsplats vid Cheonbo.
Någon från frihetsarmén är där om sex timmar.
Tack.
Japsarna kan komma när som helst.
Håll ögonen öppna!
Uppfattat!
Herr Choi!
Vi har problem. Il-sik spanade i Musan,
och såg fler än 200 män från 19:e divisionen korsa Duman.
Vart är de på väg? Hitåt?
Nej. De verkade vara på väg mot Myeongjeong.
Vad ska vi göra åt chefen? Han kommer inte undan dem.
Håll käften, skithög. Det betyder otur att säga så.
Jag antar att vi också är inblandade i det här ödet.
Gör er redo!
Uppfattat!
Är det där Myeongjeong?
Ja, major.
Vi avslutar det snabbt så slipper vi problem.
Ishida, ta kavalleriet
och positionera er där borta.
Ja, major.
-Tae-ju, följ mig med infanteristerna. -Ja, major.
Sätt fart.
Vi är redo.
Då börjar vi.
Det är verkligen slutet.
Jag ska återgälda dig om jag någonsin får möjlighet.
Tack så mycket.
Jag gjorde det för att jag ville. Tänk inte så.
Jag hoppas att ni uppnår Joseons frihet…
…och finner lycka
var ni än är.
Det är dags. Nu går vi.
Då går vi.
Är det någon här?
Vad var det?
Vilka är de?
Hallå?
Är det de du stötte på? Är de din herres män?
Ja.
Vänta här en stund. Jag ska gå ner och skrämma bort dem.
Hur ska du hantera dem alla?
Jag lockar iväg dem.
Åk med henne till Cheonbo. Du känner frihetsarmén bättre än jag.
Vad snackar du för strunt?
Jag är inte du. Jag kan inte lura dem och ta mig till Cheonbo.
Tänk inte på det här stället! Jag fixar det själv.
Stick härifrån om det blir farligt. Var försiktig.
Är du seriös?
Jag är Kim Seon-bok! Det finns inget i Gando som jag aktar mig för.
UPPRORISK PERSON FRÅN JOSEON
Hör upp!
Den här kvinnan
är en upprorisk person som vill ha frihet för Joseon
och hon har gripits för det.
Den här usla människan, som står på sina bara knän,
är en soldat i frihetsarmén som ni alla respekterar så mycket.
Hallå?
Någon?
Jag tillhör Nanams 19:e division…
Jösses.
Kan jag hjälpa er? Vill ni ha ett rum?
Jag är förstelöjtnant Han Tae-ju från 19:e divisionen i Nanam.
Jag förstår.
Jag är här för att gripa upprorsmakare som för pengar till frihetsrörelsen.
Enligt byborna kom två utbölingar hit i går…
-De är inte här. -Va?
De gav sig av tidigt i morse, de hade saker att göra.
Tidigt i morse? Är du säker?
Ja, givetvis.
Då kan vi genomsöka byggnaden?
-Jösses, nej! -Va?
Varför säger ni "va"? Jag sa nej. Vi har gäster. Ni skulle skrämma dem.
Jag föraktar er verkligen, Joseons folk.
I synnerhet frihetsarméns soldater, såna som hon.
Du får nog förbereda dig på att det har blivit komplicerat.
Fortsätter du så här så måste jag bruka våld.
Du borde samarbeta om du vill slippa problem!
Kära nån. Jag ber om ursäkt. Ni hotade mig för att jag ska samarbeta!
Jösses, förlåt. Jag är lite långsam. Jag ska samarbeta!
Ett ögonblick, bara.
Kära hjärtanes. Jag ska självklart samarbeta.
Kära nån!
Oj!
Vad gör du?
Skjut inte!
Lägg ner vapnet, kvinna.
Hur vågar du ge mig order?
Ingen jävel i Gando ger mig order.
Vart du än tittar i världen,
finns det inget land som är ert!
Så om ni vill fortsätta att leva här i Myeongjeong,
ska ni hålla tyst.
Orsaka minsta lilla besvär, så hamnar ni där hon är.
-Avrätta henne. -Uppfattat!
Kan du ens skjuta? Det är farligt om man siktar fel.
Det var ett skott!
Wow, jag siktar bra.
Det var en dum fråga, va?
Stick härifrån innan jag skjuter er i ögonen.
Du har åldrats sen sist.
Men du babblar fortfarande, Sisten.
Och du är fortfarande…
…en oförskämd flicka.
-Vad var det? -En armé har anlänt.
En armé. Är det Fengtiangänget?
Nej. 19:e divisionen från Nanam.
Nittonde divisionen…
Lås in henne igen.
-Uppfattat! -Ni andra, följ mig!
Ja, intendent!
Ur vägen!
Sisten. Yoon är här, eller hur?
Svara klokt.
Jag kanske rullar in dig i en matta och spöar dig igen.
Sluta snacka skit och stick härifrån! Jag är inte din slav längre.
Så Yoon är här.
Du är en usel lögnare, Sisten.
Sluta störa mina affärer och försvinn, din jävel!
Det är bara en sak jag inte gillar sedan Joseon föll.
Vet du vad det är?
De befriade slavarna är alldeles för uppkäftiga.
Jag menar dårar som dig och Yoon. Hundar som försöker bita sin herre.
Lägg ner vapnet
och skicka ut Yoon.
Annars dödar jag dig först och demolerar hela den här staden.
Nu!
Det här duger inte.
Du behöver få stryk.
Ni. Bind henne.
Ja, major!
Vad håller du på med? Gå in och ta honom!
Grupp ett! Grupp två!
Uppfattat!
Jag går ut och pratar med honom. Jag är chef på generalguvernementet,
jag kan nog övertala honom.
Sluta att riskera livet för mig.
Han kommer inte att lita på er.
Om något händer mig kan ni gå ut
och säga att jag kidnappade er.
Ni får klandra och förbanna mig, bara de tror er.
Nej.
Jag kan inte.
Du har riskerat livet och skyddat mig. Hur skulle jag kunna göra det?
Tänk inte på de som passerat.
Skydda det som är er kärt.
Jag ska skydda det som är mig kärt.
Ska du inte gå ut?
Det skjuts mycket.
Håll käften!
Du är rädd, eller hur?
Det är därför du inte kan gå ut.
Håll käften, sa jag!
Du kan fly om du är rädd.
Varför är du kvar här?
Hur många gånger ska jag säga det?
Det är nog över.
-In med er, allihop! -Ja, major!
Hallå!
Vad tror du att du gör?
Du måste vara lokalpolisen.
Jag är major Shohei Miura i 19:e divisionen…
Vad ska det här betyda?
Dra er tillbaka genast om ni vill överleva.
Miura.
Du är en död man.
Jag beklagar, men det kan jag inte göra.
Retirera, din jävel.
Det går inte.
Försvinn från den här byn genast!
Och sluta orsaka problem.
Jag sa ju att det inte går.
Jag sa åt dig att dra åt helvete, så gör det!
I Myeongjeong är mitt ord lag.
Ingen förutom Hans majestät kan säga så.
Stanna där.
Hur vågar ett ohyfsat Joseonkräk låtsas vara japan?
Om du ska låtsas vara japan
kan du åtminstone tala korrekt japanska!
Utan Joseonaccent.
Tala till mig på det viset igen,
så låter jag det inte passera.
Stå stilla, för fan.
Vad ska du göra då?
Du är en man från Joseon som imiterar en japan,
och jag är en lojal undersåte till imperiet.
Vad kan du göra?
Hur mycket du än försöker vara japan,
blir du inte av med den där vitlöksstanken.
Håll käften, horunge!
Vad sa du, din jävel?!
För helvete!
Attans!
Döda den där subban!
Fan!
Döda flickan först!
Fan!
Kom igen!
Framåt!
Kom nu!
Vi måste gå!
Vad gör du här?
Slappna av, jag ska inte döda dig.
-Finns det en bakdörr? -Då hade jag inte varit här.
Så vi måste döda alla för att ta oss ut?
Ja.
Fan!
Varför står du här? Gå!
Gå!
Då har vi inget val. Låt oss göra det vi är bra på.
Vi visar dem.
Förutom att dö eller fly…
Det fanns inget vi kunde göra, eller hur?
Vi kan visa dem.
Andra våningen! Sätt fart!
-Granat! Spring! -Spring!
Era galna jävlar!
Mitt värdshus!
Ta den där jäveln!
Ja, major!
Sådana människor blir bara vildsinta banditer.
Vad ska du göra med dem?
Vi slåss.
Slåss man för sitt land, är man en soldat. Men om man slåss för sin familj,
är man en bandit.
Banditer som rånar och stjäl?
Menar du såna banditer?
Nej.
Såna som gör sig hörda genom att svinga sina svärd.
Det är dags att japanerna får höra den.
Banditernas sång.
Vad väntar ni på?
Ser ni de där skurkarna?
Döda dem!
Varenda en!
Kom, major!
Släpp mig, era idioter!
Hej.
Hör du!
Din jävel. Ta trapporna!
Du, Geumsu!
Geumsu…
-Vad är det här? -Nu är de en hel massa!
Sätt fart, pojkar!
Bra jobbat!
Fan. Den där jäveln band fast mig så hårt!
Sluta svära! De hör dig!
-San-gun! -Ligg still!
-Det är jag, din dåre! -Stilla, Seon-bok!
Stick.
Lär dig att skjuta. Den där bågen är så gammaldags.
Underskatta aldrig en bågskytt.
Jag tycker synd om dig. Se så du svettas.
Färdigtramsat. Sätt fart nu.
Oförskämda skurkar! Fan ta er!
Se upp! Ducka!
Gå.
Kom igen.
Yoon!
Stå inte bara där!
Skynda dig och hjälp damen ut!
Sluta tänka på oss. Slåss för landet nu, grabben.
Låt mig slåss för familjen.
Jag ska spela banditernas sång.
Jag kommer strax.
Ta den här.
Var försiktig.
Skynda dig!
Döda dem alla!
Är ni oskadd?
Åh, nej!
Fan också.
Ni måste gå till fots härifrån. Vi ses.
Hallå!
Vart tog de vägen?
Tala!
Där borta.
Skynda er.
Släpp alla skuldkänslor.
Ni måste ta er till vägens slut för Joseons framtid.
Sist
sa du…
"Håll er vid liv."
Ni måste överleva så länge jag lever.
Jag säger detsamma till dig.
Snälla, håll dig vid liv.
Du måste överleva så länge jag lever.
Så att vi kan ses igen.
Jag går nu.
Tack för allt.
Och…
…när vi möts igen…
…säg vad du heter.
Det kvittar om det tar två eller tjugo år.
Låt oss överleva
och ses igen.
Lee Yoon.
Jag heter Lee Yoon.
Jag hoppas att ni återvänder, herr Lee Yoon.
Jag ska överleva och hitta dig, Hee-shin.
Du…
Visst har vi träffats förut?
Nej.
Vi har aldrig setts.
ALLA PERSONER, PLATSER, ORGANISATIONER, BENÄMNINGAR OCH HÄNDELSER
SOM NÄMNS ELLER BESKRIVS ÄR PÅHITTADE
ALLA LIKHETER MED VERKLIGHETEN ÄR OAVSIKTLIGA
Undertexter: Lisbeth Pekkari