Znaju li oni koliko ovo vrijedi?
G. Yamada! Što to sada činite?
G. Hashimoto! Pomozite mi s ovime, brzo! Hajde!
Nemamo vremena za ovo, g. Yamada! Morate izaći i riješiti ovu situaciju!
Japanska vojska i policija bijesne su. Pucaju jedni na druge,
a sad kad su se i Korejci uključili, pravi je kaos!
Kako bih ja ovo trebao riješiti?
Čak je i načelnik Ōoka nastrijeljen i ozlijeđen.
Ne saznamo li točno što se događa, i mi ćemo umrijeti.
Ovo…
Kako… Kako da ovo premjestimo?
To je najskuplja stvar ovdje.
Ne odustajte. Donesite odluku!
Ne mogu…
G. Yamada!
To je to.
Prepustimo to njemu. A ne meni.
Jangu Ki-ryongu.
PJESMA RAZBOJNIKA
Ne pucajte!
Osobno ću ga ubiti.
Stanite!
Biti ovdje ovako s tobom iznenada me podsjeća
na Gurye prije 11 godina.
Imaš pravo.
Da si ostao uz mene i radio što sam ti govorio,
spasio bi nas muke.
Zbilja sam se trudio.
Ali nisam to mogao podnijeti. To je bilo pravo sranje.
Ti samo laješ.
Umrijet ćeš bezbolno.
To je posljednji dar koji mladi gospodar može ponuditi robu.
Kvragu!
Ne mogu te ubiti.
Zbilja sam te htio ubiti i krenuo sam…
Ali ne mogu.
Nećeš više držati pištolj desnom rukom.
Ne maltretiraj sunarodnjake
i živi kao Lee Gwang-il, Joseonovac, a ne Shohei Miura, japanski vojnik.
Budi dobar kao prije…
Prije te uniforme.
Jasno?
Nisam…
Nisam ga se sjetila.
Čak sam mu rekla da se vrati živ.
On je čovjek koji mi je toliko puta spasio život.
A iako sam provela mnogo dana s njim,
nisam shvatila.
Ne mogu ga tako ostaviti.
Molim vas, zaustavite auto.
-Ne mogu dati da tako umre sam. -Ne.
Ne morate to učiniti.
Izdajte zapovijed.
Ne pucajte.
Uhvatit ćemo ga živog.
Uhvatiti ga živog?
Zašto puštate tog kretena da živi?
Ako kažem da ga uhvatiš živog, uhvati ga živog!
To je zapovijed.
Zapovijed?
Prokletstvo!
Miura, jesi li ti poludio ili nešto?
Hej.
Pazi što govoriš, Ishida.
Ja sam ti nadređeni.
Dosta mi je da takvo joseonsko smeće slušam kao svog nadređenog časnika!
Umri s prokletim prijateljem.
Došli smo po novac od nepoznatog pojedinca.
Mislili ste da smo nespremni?
Vjerujte nam.
Ipak smo mi…
Sve trupe!
Naciljajte ova korejska pseta.
…vojska za nezavisnost.
Pu…
Sve trupe! Povlačenje! Bježite!
Umrijet ćeš ako ostaneš. Bježi!
Pusti me, budalo!
Gwang-ile!
Idi i da ti nije palo napamet vratiti se, idiote!
Kvragu…
Ovdje se opraštamo. Moj drug otpratit će vas do postaje.
Molim vas, dobro ovo iskoristite za našu nezavisnost.
Da, hoćemo.
Hvala na trudu. Vidimo se u našoj oslobođenoj domovini.
Gospodine!
Oprostite, možete li mi učiniti uslugu?
Uzmite samo oružje i streljivo! Budite što brži!
Da, gospodine!
Drug ste Seon-bok. Jeste li ozlijeđeni?
Dobro sam.
Naši ljudi sigurno prate damu s kojom ste došli. Ne brinite se previše.
Naravno.
Još ste ovdje.
Hvala Bogu, mislio sam da kasnim.
Drugarica Nam ovo šalje. Htjela vam ga je sama dati, ali nije imala prilike.
Pišem ovo pismo da vam kažem kako sam se osjećala do sada.
Kad sam tek stigla u Gando,
osjetila sam nadu u tom slobodnom i živom gradu
koju nisam mogla osjetiti u Gyeongseongu.
No prošlo je samo nekoliko dana
dok nisam shvatila da je ta nada iluzija.
Taj slobodni i živi grad nije bio naš,
a ja sam na vlastite oči vidjela da ne postoji nada
za Joseonovce.
Bila sam tako uplašena i u strahu.
Osjećala sam se kao da sam ja kriva za njihove smrti.
Osjećala sam se tako bespomoćno jer nisam imala moć koja bi išla uz moja uvjerenja.
Tad sam upoznala vas.
Tko ste vi?
Zaglibila sam u očaju,
srdžbi i osjećaju poraza.
Ali vi ste me naučili najvažniju lekciju.
Trenutno je zbilja turobno i ništa se ne može vidjeti ovdje.
Zbog vaših sam riječi shvatila
da ako odustanem samo zato što ne vidim nadu
zauvijek ću morati živjeti u tami.
Tako da, odsada,
u srcu ću sanjati nadu, ali vježbat ću strpljenje.
I nastavit ću se boriti do dana dok Joseon ne stekne nezavisnost.
Nadam se i molim
da će se uskoro ostvariti i vaša želja o vlastitim kućama na vlastitoj zemlji.
Do našeg sljedećeg susreta,
sjećat ću se svih naših zajedničkih trenutaka.
Hvala na pomoći. Vidimo se kad nam se putevi opet sretnu.
Biste li se pridružili vojsci za nezavisnost?
Štitim mnogošta pored domovine. Zbogom.
Ne idete valjda u Myeongjeong?
Preopasno je ići onamo sada.
I dalje moram ići. Čeka me obitelj.
Dobro. Pokret!
Da, gospodine!
Trebao bi se povući.
Sada mi preuzimamo.
U redu.
Eon-nyeoni, ovo je naša borba.
Nije tvoja.
Prestani i bježi odavde, brzo.
O čemu govorite? Ne idem nikamo dok se ova borba ne završi.
Ma čak i ako umrem…
Slušaj me! Kako bi mogla i pomisliti da umreš ovdje, glupačo?
G. Choi.
Što je vama? Zašto mi govorite da glumim negativku?
Odlazi, odmah, inače ću te prvu ubiti.
G. Choi…
Nismo tako očajni da tražimo pomoć djevojku koja ubija za šaku novčića.
Zato se odmah gubi!
Pretjerujete.
Dobro onda.
Umrite sami.
Pokvareno derište.
-Što se događa? -Opasno je. Ne hodaj!
Ispratila sam Yoona. Jebemu. Umorna sam.
-Nemam streljiva! Daj još! -Streljiva?
-Brže. -Jebemu.
-Streljivo! -Gade!
Stari! Byeong-mane, kamo si krenuo? Ti jebeni…
Sad si mrtav.
Ja mogu ovako…
Cijeli dan!
-San-gune. -Rekao sam da ne hodaš!
Evo ti streljivo, gade!
-Aha, da. -Izvoli.
Dobro.
Ajme, moje noge…
Čekaj. To je sve?
-Jedva sam i to našla. Ne trati metke! -Moram ih ubiti još tonu!
Onda mudro s mecima!
Koji…
Što je?
Dvije? Nije li to varanje?
Ja imam samo jednu.
Kurvin sine!
Snajper!
Ne hodaj.
Gdje je on?
Brzo ga nađi.
Jebemu!
-Ne vidiš ga? -Ne.
Pažljivo gledaj!
Kvragu…
Najebao sam.
Gdje si, šefe?
Našao sam te, seronjo.
Naša si ga? Gdje je?
Gdje?
-Ruke uvis. -Zašto?
-Samo ih podigni. -Zašto?
Najebali smo?
Lee Yoon.
Gdje je?
Gdje je Lee Yoon?
Kvragu, što da radim?
Hej.
Ti odluči.
Da se vratimo ili ne?
Što sam očekivala?
Zar se zbilja ovako vraćamo?
Nemam pojma, nemoj mene pitati.
Da, gospodine.
Prokletstvo.
Prestani. Ne čini ništa naglo.
Ne mogu mirno gledati ova sranja.
Trenutno ne možemo ništa.
Čekaj pravi trenutak.
Hej. Ispada da je to ništa.
Svi oni ljudi tvoji su suseljani.
Trebao bi ih spasiti, a ne čekati pravi trenutak…
Želim ih spasiti više od tebe. Ne shvaćaš?
Misliš da si hrabra?
Ovo nije hrabrost. To je ishitrenost. Ne budi tako nepromišljena.
Samo ćeš uzalud umrijeti.
Ne budi tako jadan.
-Nema šanse da ću umrijeti. -Misliš da si još živa jer si tako vješta?
-Samo imaš sreće. Znaš? -Ne. Ne znam.
Ako ćeš nastaviti mljeti, odjebi. Moram spasiti g. Choija.
Vidim da ga želiš spasiti jer misliš da mu duguješ,
no i tvoj je život dragocjen.
Umreš li, samo ćeš mu slomiti srce.
Za mnom.
Kako to mislite?
Želite kontrolu nad zarobljenima?
General želi iskoristiti ovu priliku
i razoriti njihovo skrovište, zaselak Taepyeong.
Međutim, kao što znate, g. Yamada, mi ne…
Ne znate točnu lokaciju zaselka Taepyeonga.
Čuo sam da nitko ne zna gdje je nakon Nodeoksanove smrti.
Čak i među ljudima iz Joseona to zna samo nekolicina.
Imate pravo.
Zato tražimo da nam prepustite punu kontrolu nad njima.
Nikad neće odati lokaciju svoga sela uz tek pokoju prijetnju.
Vi to znate kao i mi.
Ali je li to doista potrebno?
Možemo kazniti neke vođe i završiti s tim…
To je neprihvatljivo.
Ispunili smo vaš zahtjev,
pa je vrijeme da vi ispunite naše, gospodine Yamada.
Tako održavamo povjerenje jedni u druge.
Zar ne?
Zašto biste napadali zaselak Taepyeong?
Ubit ću ga.
Leeja Yoona.
Jer moramo zarobiti i ubiti njihovog vođu.
Tu živi voditelj podružnice moje organizacije u Gandu. Prostor je naš.
Upucao ga je neki luđak, u bolnici je.
Molila sam ga da mi otkrije napadača, ali nije htio.
Boji se da će me to ugroziti.
Ako se dočepam tog kurvinog sina, uništit ću ga!
Smirila sam se i povukla kako si mi rekao, pa mi reci svoj plan.
Što ćemo sad?
Pričekat ćemo da padne mrak.
Loša vidljivost ići će nam na ruku.
A onda?
Jedno će omesti Janga Ki-ryonga, a drugo spasiti sve iz policijske postaje.
Neka ga omete vještija osoba.
Što ona duže izdrži, više je vremena za spašavanje.
U redu. Ja ću ga onda omesti.
Ne, ja ću.
Ti spasi ljude. To je puno važnije.
Hej. Ne mogu ti vjerovati!
Što ako umreš za manje od pet minuta?
Onda će razbojnici i policija čekati da izađemo.
To bi bio kraj za sve nas.
-To se neće dogoditi. -Zašto si tako siguran?
Znaš da sam dobar.
Ti se to hvališ?
Bože, hvalite me usta moja! To je toliko iznenada da sam se skoro složila.
Znaš što osjećam kad razgovaramo?
Što?
Dobro.
Idem po streljivo kod Seon-bok, spavaj.
Bog zna koliko si dugo budna.
I hvala.
Za što?
Što sam uspio ispuniti obećanje gđici Hee-shin.
I hvala što si ostala uz g. Choija.
Naspavaj se.
Dobili smo
slobodne ruke od konzula Yamade o tomu kako ćemo vas tretirati.
Želimo samo jedno od vas.
Lokaciju
vašeg zaselka, Taepyeonga.
Kreten želi da odamo lokaciju zaselka Taepyeong.
Tko nam odgovori, preživjet će.
Tko ne odgovori, umrijet će.
Ubit će nas ako im ne kažemo.
Slušajte me svi!
Čak i ako
svi ovdje moramo umrijeti,
moramo zaštititi…
Moramo zaštititi naše obitelji. Nemojte nasjesti na njihove…
Gospodine!
Ti.
Reci mi gdje je Taepyeong.
Čekaj svoj red, starče!
Reci mi!
Gdje je zaselak Taepyeong?
Zašuti, kurvin sine!
Cheon-mane!
Reci mi gdje je Taepyeong.
Kurvin sine!
Čovječe. Hoćeš li im reći?
Znaš da ne znam s uputama.
Izgubio bih se na putu do pakla.
Idemo skupa. Pokazat ću ti put.
Dosta mi te je, šupče!
Hoćeš li im reći?
Pa koji je smisao života bez vas?
Vodite me sa sobom u pakao.
O, Geumsu. Geumsu, ne!
Reci mi gdje je Taepyeong.
Priđi bliže.
Onda ću ti reći.
Prava si kukavica, zar ne?
Dođi ovamo, odmah.
Reći ću ti ako priđeš bliže.
Reci.
Šupčino, kakvim me smatraš?
Ja ću vam reći!
-Ne, Nam-chune! -Ne!
-Sve će nas ubiti!
Reći ću vam gdje je naš zaselak.
Djedice!
Pustite mene
i moju kći Ye-bun da živimo.
Nam-chune!
-Nam-chune! -Što to govoriš?
Ti šuti, Choong-soo!
Nam-chune!
Što ti je?
Ovo je sve zbog tebe, Choong-soo!
Rekao sam ti da se ne miješaš.
Rekao sam ti da se prestaneš brinuti o Yoonu i da zaštitiš naš zaselak!
Pogledaj nas sada.
Što je sve ovo?
Gle u kakvom smo kaosu zbog tebe i Yoona.
Hej.
Sam ću vas odvesti do Taepyeonga. Pa vas… Molim vas…
G. Kim!
-Djedice. -G. Kim!
Ja ću vas odvesti u naš zaselak.
Odvest ću vas prečicama i bit ćemo ondje u sekundi.
Pa vas molim… Moju dragu Ye-bun…
Molim vas, poštedite je.
Ako to siroče umre, neću moći nastaviti živjeti.
Molim vas, spasite je. Molim vas…
Večeras…
Odlazimo u Taepyeong s njim.
-Pritvorite ostale. -Da, gospodine.
-Ti prokleti… -Nemoj!
Prokletniče!
Ne zamjeraj mi, Choong-soo.
Kako spasimo stablo breskve?
Riješimo se šljive.
Stari kretenu!
Sve su ih uhvatili.
Gospodine… Je li istina?
Znate tko mi je ubio roditelje?
Kako se taj gad zove?
Ne možeš tako o starijima.
Ispostavilo se da je čestit čovjek. Časni član plemstva.
Vraga je čestit.
Koji čestiti gad tako nasilno ubija ljude?
Obrazovani plemić, odan domovini do smrti,
morao se pridružiti kaznenoj vojsci protiv Donghaka.
Nakon što su ti roditelji umrli, odmah se umirovio zbog krivnje.
Povukao se s javne dužnosti i živio povučeno u svom rodnom mjestu.
No dovraga,
onda su nam Japići oduzeli zemlju. Počeo je voditi vojsku za nezavisnost u Jeolli.
Naravno, njegova je vojska na kraju doživjela poraz.
Ne zanima me životna priča tog šupka. Želim znati njegovo ime.
Recite mi kako se zove. Žuri mi se.
Ni ja mu ne znam ime, ali saznao sam njegov nadimak.
Kad bi stao na bojište, nitko ne bi mogao protiv njega.
Otud i njegov nadimak…
Nepobjedivi General.
Što ti je? Jesi li dobro?
Budi se. Noć je.
Nambu, model 14?
Zašto stavljaš prigušivač?
Promjena plana.
Idemo skupa da nas nitko ne ometa.
Da upadnemo i sredimo ih?
To bi uspjelo?
-Vidjela sam puno konjičkih razbojnika. -Svi će uskoro otići.
Nam-chun postao je izdajnik.
Za nas.
Čekaj.
Tko je napravio što za nas?
O čemu ti to govoriš?
Šljiva strada umjesto breskve.
To je taktika Idaedogang.
Pred 10 g., kad smo Nam-chun i ja bili u vojsci za nezavisnost,
to je bio i naš tajni kod.
Idae ili kako već, što je to? Možete li nam jednostavno objasniti?
Recimo da smo u bitci
i upadnemo u zamku Japića i završimo zarobljeni…
I u opasnosti smo od masakra.
Tada, kako stablo šljive strada umjesto stabla breskve,
jedan od nas žrtvovat će se…
Da spasi ostale.
Idaedogang.
G. Choi puno to spominje.
Ye-bunin otac namjerno je postao izdajica? Za nas?
Što taj čovjek misli?!
Želi namamiti Janga Ki-ryonga izvan Myeongjeonga.
Ako kaže da će ih odvesti do Taepyeonga, konjički će razbojnici napustiti grad
i u Myeongjeongu će ostati minimalan broj vojnika.
Onda…
Onda?
Onda moramo otići odavde.
Pod svaku cijenu.
Čekajte. Ako Jangova banda i nije ovdje,
zatvoreni smo i nenaoružani. Kako ćemo to učiniti?
Nam-chun žrtvovao je život da nam da priliku.
Pristao je spasiti nas, znajući da će ga to stajati života.
Bježi brzo, Choong-soo. Brzo!
Budale, moramo riskirati živote i barem pokušati nešto…
Ne znamo
koliko će im trebati da uvide da im Nam-chun laže.
Prije negoli Jang shvati i vrati se…
Moramo brzo završiti posao.
-Potajno. -I hitro.
-Spasit ćemo… -Pobjeći ćemo odavde.
Hej, ti.
Kamo si se uputio?
Sad nas vodiš na sjeveroistok.
Zašto bi Taepyeong bio u Mandžuriji?
Ma što ti to melješ?
Ne razumijem ni riječ.
Čekaj, Kimura.
Generale.
Uskoro smo na križanju za Yanji i Dexin.
Ako se okrene prema Yanjiju, cijelo nam vrijeme laže.
No odabere li Dexin…
Okrene li se prema Dexinu, idemo uz Zhixin i prema Hoeryŏngu.
Opet na jug.
Tako je.
Pričekajmo do onda. Zasad je jedini kojeg imamo.
Hej. Dođi. Da ti vidim lice.
Želimo li ih spasiti, moramo srediti ove.
-Možeš to, zar ne? -Naravno, ja…
Znaš, zbilja mi ideš na živce s tim tonom.
Zašto govoriš kao da si ti šef? Nikad te nisam prihvatila kao šefa.
Tako govorim?
Ako želiš da obavimo posao, ti slušaš mene, a ne obrnuto.
Jasno?
U redu, može.
Onda daj naredbu.
Želimo li ih sigurno spasiti, moramo prvo srediti onu dvojicu. Možeš to, zar ne?
Samo učini to.
To je moja naredba.
Hajde!
Idemo zapaliti.
Dobro. Uživajte.
-Što je? -Seon-bok.
-Što je? -Jesi li dobro?
Jesi li dobro?
Rana joj se inficirala.
Nemoj samo stajati! Dat ćeš da umre?
Čovječe! Dolazi! Netko umire!
Požuri se!
Debilu!
Zašuti!
Žao mi je!
Boli me…
Ulazi, odmah!
Hej, umire!
Mislim da umirem!
Kvragu!
Što je?
Ovdje me boli.
Boli me!
Umirem! Zbilja!
Boli me!
Lupeži.
Zar mislite da sam tako glup?
Umrite, svi! Necivilizirana joseonska pseta.
Hej!
Koga vraga ti hoćeš?
Žao nam je.
Kretenu!
Začepi!
Odustani, seronjo!
Čim pukneš, otrči po tijelo da se udarac ne čuje unutra.
Ja zapovijedam.
Čim pukneš, otrči po tijelo da se udarac ne čuje.
Pitam ovo iz znatiželje.
Koliko si stara?
Dovoljno.
I dovoljno sam ih već ubila. Zadovoljan?
Gore. Sredi ga.
Poskliznula sam se. Tlo je bilo sklisko.
Hej, seronjo!
Uzmi ključeve! Otključaj, brzo!
Ne dajte se!
Proklete budale!
Nevjerojatno, joseonska pseta.
Nema smisla više čekati!
Ubijte ove klaunove!
Opet ti?
Da, ja sam.
Šefe!
Yoone!
Jebote. Mislio sam da ću riknuti.
Yanji i Dexin. Kojim putem trebamo ići?
DEXIN
YANJI
Samo ti melji. Ne razumijem te, samo me slijedite.
YANJI
Togu.
Zašto si nas prevario?
Zašto si nas doveo ovamo?
Vrijeme.
Kupuje vrijeme!
Da ovi pobjegnu iz zatvora.
U Myeongjeongu je samo konzularna policija.
Okrenite konje!
Vraćamo se u Myeongjeong.
Da, gospodine.
Možeš ostati ovdje.
Uz malo sreće, iskrvarit ćeš na smrt.
Ako ne, zvijeri će imati gozbu.
Moja kći…
Čuvaj je, Choong-soo.
-Bilo je i vrijeme. -Žao mi je što kasnim.
Yoone.
Bože…
Zašto si se vratio skroz ovamo?
Trebao si pobjeći kad si imao priliku.
Žao mi je što ste morali proći kroz ovo.
To se ne govori obitelji.
Ništa se ne brini.
Nam-chun žrtvovao se
da nas spasi.
Da, i ja sam to vidio.
Spasit ću ga kako ću god moći.
Vi se saberite i…
Opkoljeni ste!
Što se događa?
Predajte se!
Gasite lampe i lezite.
Svi se predajte!
Odbijete li, bit ćete kažnjeni u ime pravde!
Istrijebit ćemo vas!
SVE OSOBE, LOKACIJE, ORGANIZACIJE I EPIZODE, SVI TERMINI I DOGAĐAJI
KOJI SU SPOMENUTI ILI OPISANI U SERIJI FIKTIVNI SU
SVAKA SLIČNOST SA STVARNIM DOGAĐAJIMA SLUČAJNA JE
Prijevod titlova: Marko Mravunac