Oamenii ăștia au idee cât valorează așa ceva?
Domnule consul Yamada!
Ce faceți?
Dle Hashimoto, ajută-mă să mut masa! Repede!
Haide!
Nu avem timp de așa ceva, dle Yamada! Trebuie să ieșiți ca să calmați spiritele!
Soldații japonezi și poliția sunt furioși și trag unii în alții,
iar acum că s-au implicat și coreenii, e haosul de pe lume!
Deci, cum aș putea să calmez spiritele?
Până și inspectorul Ōoka a fost grav rănit.
Dacă nu aflăm ce se întâmplă aici, vom muri și noi.
Pe ăla…
Cum… cum îl luăm de acolo?
E cel mai de preț obiect de aici.
Nu cedați! Luați o decizie!
Nu pot…
Domnule consul!
Gata, știu.
Hai să-l lăsăm pe el să decidă!
Pe Jang Ki-ryong.
STRIGĂTUL BANDIȚILOR
Nu trageți!
Îl omor cu mâna mea.
Stați pe loc!
A fi aici cu tine…
îmi amintește brusc
de Gurye, acum 11 ani.
Ai dreptate.
Dacă ai fi făcut ce ți-am spus, n-am fi ajuns în beleaua asta.
Chiar am încercat să te ascult.
Dar n-am putut.
Ar fi fost o mare mizerie.
Tu și gura ta spurcată!
O să mori fără dureri.
E ultimul cadou…
al stăpânului pentru sclavul său.
Mama mă-sii!
Nu pot să te omor.
Tare voiam să te omor și eram cât pe-aci…
dar nu pot.
Nu vei mai putea ține arma cu mâna dreaptă.
Nu-ți mai vâna compatrioții
și trăiește ca Lee Gwang-il coreeanul,
nu ca Shohei Miura, soldatul japonez.
Fii omul bun care erai odată…
înainte de uniforma aia.
Ai înțeles?
Nu mi-am…
Nu mi-am amintit de el.
I-am spus chiar să se întoarcă viu.
Acest bărbat…
m-a salvat de atâtea ori.
Și deși am petrecut multe zile cu el,
nu mi-am dat seama.
Nu-l pot lăsa să moară așa.
Opriți mașina, vă rog!
- Nu îl pot lăsa să moară singur. - Nu.
Nu trebuie să faceți asta.
Dați-ne ordinul!
Nu trageți!
Îl vom prinde viu.
Îl vom prinde viu?
De ce-l lăsați să trăiască?
Dacă vă spun să-l prindeți viu, îl prindeți viu!
E un ordin.
Un ordin?
Mama mă-sii!
Miura…
ai înnebunit?
Ia vezi!
Ai grijă cum vorbești, Ishida!
Sunt superiorul tău.
M-am săturat să tratez un coreean jegos ca tine
ca pe superiorul meu!
Mori cu prietenul tău!
Am venit să luăm banii pentru rebeli de la un necunoscut.
Credeați că nu suntem pregătiți?
Aveți încredere în noi!
În fond, noi…
Atențiune!
Țintiți-i pe cei doi coreeni!
…suntem armata rebelilor.
Fo…
Trupă! Retragerea!
Fugiți!
Vei muri dacă rămâi aici. Fugi!
Lasă-mă, jigodie!
Gwang-il!
Du-te și nu te mai întoarce în veci, amețitule!
Fir-ar să fie…
Aici ne luăm rămas-bun. Camaradul meu vă va conduce la gară.
Folosiți-i pentru independența noastră!
Vă rog.
Așa vom face.
Mulțumesc pentru efort! Ne revedem în țara noastră eliberată.
Domnule!
Aș putea să vă cer o favoare?
Adunați doar armele și muniția! Mișcați-vă cât mai repede!
Da, să trăiți!
Amicul lui Seon-bok, nu? Sunteți rănit?
Sunt teafăr.
Însoțitoarea dv. e în siguranță cu ai noștri.
Nu vă faceți griji!
Sigur.
Sunteți încă aici.
Mă temeam să nu întârzii.
Dra Nam m-a rugat să vă dau asta.
A vrut să v-o dea chiar ea, dar n-a avut ocazia.
Îți scriu această scrisoare
ca să-ți spun ce am simțit
până acum.
Când am ajuns prima dată în Gando,
am simțit speranță în acest oraș liber și vibrant,
ceva ce în Gyeongseong
era imposibil să simt.
Totuși, după doar câteva zile
mi-am dat seama că speranța era o iluzie.
Orașul liber și vibrant
nu era al nostru
și am văzut cu ochii mei
că nu există nicio speranță
pentru coreeni.
M-a cuprins o teamă cumplită.
Mă simțeam vinovată
pentru moartea lor.
M-am simțit neajutorată
că puterea mea nu e pe măsura idealurilor mele.
Apoi te-am întâlnit pe tine.
Cine ești?
Mă simțeam
disperată,
înfrântă și plină de resentimente.
Dar tu m-ai învățat cea mai importantă lecție.
Acum e foarte sumbru
și totul pare în ceață.
Cuvintele tale
m-au făcut să înțeleg
că dacă renunț doar pentru că nu văd speranța,
voi trăi în întuneric pentru totdeauna.
Așadar, de acum înainte,
voi visa la speranță în inima mea, dar voi avea răbdare.
Și voi continua să lupt până când Joseonul își va câștiga independența.
Sper și mă rog
ca dorința ta de a avea o casă pe un petic de pământ
să se împlinească în curând.
Până ne vom revedea,
îmi voi aminti toate clipele
trăite împreună.
Mulțumesc pentru ajutor! Sper să ne revedem.
Alăturați-vă rebelilor!
Ce ziceți?
Am multe de apărat în afară de țară.
Plecați la Myeongjeong, nu?
E prea periculos, să știți!
Trebuie să mă duc.
Mă așteaptă familia.
Bun! Să mergem!
Da, să trăiți!
Ar trebui să sunați retragerea.
De acum, ne ocupăm noi.
Bine.
Eon-nyeoni, asta e lupta noastră.
Nu a ta.
Așa că oprește-te și fugi repede de aici!
Ce tot spui?
Nu plec până nu se termină lupta. Nu-mi pasă dacă mor aici…
Ascultă-mă!
De ce să mori aici, aiurito?
Domnule Choi!
Ce e cu dumneata?
De ce îmi tot spui să fiu aia rea?
Pleacă acum…
sau te omor.
Dle Choi…
Doar n-am ajuns să cerem ajutorul unei fete care ucide pentru mărunțiș.
Cară-te odată!
Ai mers prea departe.
Bine, atunci.
Mori singur!
Ce pramatie!
- Cum merge? - E periculos. Stai locului!
L-am condus pe Yoon. Ce obosită sunt!
Nu mai am muniție.
Adu-mi muniție!
- Repede! - Fir-ar!
- Gloanțe! - Ce mă enervezi!
Frate! Byeong-man, unde te duci? Ce idiot…
Ești mort!
O pot ține așa…
toată ziua!
- San-gun! - Ți-am zis să stai locului!
Na muniție, idiotule!
- A, da. - Poftim!
Bun!
Picioarele mele…
Asta e tot?
Abia le-am găsit pe astea. Nu le irosi!
- Mai am mulți de ucis! - Deci, folosește-le cu cap!
Ce…
Ce e?
Două? Asta înseamnă că trișezi.
Eu am doar unul.
Nenorocitule!
Lunetist!
Nu mișca!
Unde e?
Găsește-l!
Mama mă-sii!
- Nu-l vezi? - Nu.
Uită-te mai bine!
Băga-mi-aș…
Am pus-o.
Unde ești, șefu'?
Te-am găsit, jigodie!
L-ai găsit? Unde e?
Unde e?
- Mâinile sus! - De ce?
Fă cum îți spun!
De ce?
Ne-am ars?
Lee Yoon…
Unde e?
Lee Yoon…
unde e?
Ce dracu' să fac?
Auzi?
Hotărăște tu!
Să mă întorc sau nu?
La ce dracu' mă așteptam?
Chiar ne întoarcem așa?
Habar n-am, nu mă întreba.
Da, să trăiți!
Fir-ar să fie!
Oprește-te! Nu te pripi!
Nu pot sta cu mâinile în sân.
Acum nu putem face nimic.
Așteaptă momentul potrivit!
Te porți de parcă asta ar fi un fleac.
Toți cei de acolo sunt consătenii tăi.
Ar trebui să-i salvezi, nu să aștepți momentul potrivit…
Tocmai asta e, vreau să-i salvez. Nu înțelegi?
Crezi că așa ești curajoasă?
Nu e curaj. E bravadă.
Nu fi așa de nesăbuită! Altminteri, vei muri degeaba.
Nu fi așa de patetic!
În niciun caz n-o să mor.
Crezi că trăiești fiindcă ești pricepută?
- Ești doar norocoasă. Nu știai? - Nu, nu știam.
Decât să mă bați la cap, mai bine te cari!
Trebuie să-l salvez pe dl Choi.
Știu că vrei să-l salvezi pentru că te simți îndatorată,
dar nu uita că și viața ta e prețioasă.
Dacă mori, îi vei frânge inima.
Vino cu mine!
Ce spuneți că vreți?
Autoritate deplină asupra prizonierilor?
Generalul vrea să profite de această șansă
ca să le distrugă complet ascunzătoarea, satul Taepyeong-dong.
Totuși, după cum știți și dv., dle consul Yamada, noi nu…
Nu știți unde e Taepyeong-dong.
Doar Nodeoksan știa unde e, dar a murit.
Chiar și în rândul coreenilor sunt puțini care știu.
Așa e.
De aceea vă cerem să ne delegați autoritatea deplină asupra lor.
Dacă doar îi amenințăm, nu ne vor spune niciodată unde e satul.
Știți asta la fel de bine ca mine.
Dar chiar e nevoie?
Am putea pedepsi câțiva lideri și cu asta basta…
E inacceptabil.
Noi v-am îndeplinit cererea,
așa că e timpul s-o îndepliniți pe a noastră, dle Yamada.
Așa ne păstrăm încrederea unii în ceilalți.
Nu credeți?
De ce vreți să atacați Taepyeong-dong?
O să-l omor.
Pe Lee Yoon.
Pentru că trebuie să-l prindem și să-l ucidem pe șeful bandei.
Șeful meu din Gando stă aici.
O putem folosi.
A fost împușcat de un nebun și a fost internat.
N-a vrut să-mi spună cine a fost atacatorul.
Se teme că m-ar pune în pericol.
Dacă pun mâna pe nenorocitul ăla,
dracu' l-a luat!
M-am liniștit și am dat înapoi, așa cum voiai,
așa că zi-mi planul!
Ce facem?
Mai întâi, așteptăm asfințitul.
Vizibilitatea slabă va fi în avantajul nostru.
- Și apoi? - Unul îl distrage pe Jang Ki-ryong,
celălalt intră în secție și îi salvează pe toți.
Ar trebui să-l distragă cel mai priceput.
Cu cât durează mai mult, cu atât avem mai mult timp să-i salvăm.
Bine.
Îl voi distrage eu.
Nu, o fac eu.
Tu salvează-i pe oameni. E mult mai important.
Bă, pur și simplu nu-mi inspiri încredere.
Dacă mori în mai puțin de cinci minute?
Bandiții și polițiștii ne vor aștepta la ieșire.
Și atunci s-a zis cu noi.
Imposibil.
De unde știi?
Știi ce bun sunt.
Acum ce faci, te lauzi?
Doamne, cum te mai perii singur așa, din senin.
Aproape m-ai convins.
Știi ce-mi vine să fac când vorbim?
Ce?
Bine.
O să aduc muniție de la Seon-bok. Culcă-te!
Cine știe de când n-ai dormit?
Și mulțumesc.
Pentru ce?
Datorită ție, mi-am ținut promisiunea față de Hee-shin.
Și că pe dl Choi…
nu l-ai abandonat.
Culcă-te!
Am primit
autoritate deplină asupra voastră de la consulul Yamada.
Vreau un singur lucru de la voi.
Să spuneți unde e
satul vostru, Taepyeong-dong.
Ticălosul vrea să-i spunem unde se află Taepyeong-dong.
Cine răspunde la întrebare va trăi.
Cei care nu vor spune…
vor muri.
Zice că ne omoară dacă nu le spunem.
Ascultați-mă bine!
Chiar dacă…
va trebui să murim aici cu toții,
trebuie să ne apărăm…
trebuie să ne apărăm familiile.
Nu credeți ce…
Domnule!
Tu!
Spune-mi unde e Taepyeong-dong!
Așteaptă-ți rândul, moșule!
Spuneți-mi!
Unde e Taepyeong-dong?
Taci, nenorocitule!
Cheon-man!
Spuneți-mi unde e Taepyeong-dong!
Nemernicule!
Frate…
Ai de gând să le spui?
Știi că mă rătăcesc ușor.
M-aș rătăci și spre lumea de dincolo.
Mergem împreună? Îți arăt eu drumul.
M-am săturat de tine, boule!
Tu ai de gând să le spui?
Ce rost are să trăiesc singură?
Luați-mă cu voi în lumea de dincolo!
Geumsu! Geumsu, nu!
Spune-mi unde e Taepyeong-dong!
Apropie-te!
Și îți spun.
Ești un laș nenorocit, nu?
Vino încoace!
Îți spun dacă vii mai aproape.
Spune!
Drept cine mă iei, dobitocule?
Domnule, vă spun eu!
- Nu, Nam-chun! - Nu!
- Ne omori!
O să vă spun unde e satul nostru.
Nu, tataie!
Lăsați-ne în viață…
pe mine și fiica mea!
Nam-chun!
- Nam-chun! - Ce spui?
Taci, Choong-soo!
Nam-chun!
Ce naiba e cu tine?
Toate astea sunt numai din cauza ta, Choong-soo!
Ți-am zis să nu te amesteci!
Ți-am spus să nu-ți mai faci griji pentru Yoon și să ne aperi satul!
Și acum uită-te la noi!
Ce e mizeria asta?
Uite în ce belea ne-ați băgat tu și Yoon!
Ascultați-mă!
Vă voi duce eu însumi la Taepyeong-dong,
așa că vă rog… dacă sunteți amabil…
Dle Kim!
- Tataie! - Dle Kim!
Vă duc eu…
în satul nostru.
O luăm pe toate scurtăturile și ajungem într-o clipită.
Așa că vă rog… draga mea Ye-bun…
vă rog să-i cruțați viața, dle!
Dacă biata fiică-mea moare, nu mai are rost să trăiesc.
Vă rog, cruțați-o!
Vă rog…
Diseară
plecăm cu el la Taepyeong-dong.
- Bagă-i pe ceilalți în închisoare! - Da, domnule.
- Ce nemernic… - N-o face!
Blestemat să fii!
Nu-mi purta pică, Choong-soo!
Ce facem ca să salvăm piersicul?
Tăiem prunul.
Ticălos bătrân!
Au fost prinși toți.
Domnule…
e adevărat?
Ați aflat cine mi-a ucis părinții?
- Cum se numește ticălosul? - Nu vorbi așa despre adulți!
Se pare că e un om virtuos. Un aristocrat onorabil.
Un om virtuos pe dracu'.
Ce fel de nemernic virtuos…
ucide oameni atât de violent?
Fiind un nobil erudit și loial țării până la moarte,
a mers cu armata într-o misiune de pedeapsă.
După moartea părinților tăi,
s-a simțit copleșit de vină.
S-a retras din funcția publică și a trăit izolat în orașul natal.
Și blestema
că japonezii ne-au luat țara.
Atunci a început să conducă o miliție în Jeolla.
Firește,
în final miliția lui a fost zdrobită.
Nu-mi pasă de povestea nemernicului.
Vreau doar să-i știu numele.
Spuneți-mi numele lui! Mă grăbesc.
Nici eu nu-i știu numele, dar i-am aflat porecla.
De câte ori pășea pe câmpul de luptă, nimeni nu i se putea opune.
De aici și porecla…
Generalul Invincibil.
Ce ai?
Ești bine?
Scularea! Apune soarele.
Un Nambu 14?
- De ce îi pui amortizor de zgomot? - Schimbare de plan.
Mergem împreună.
Fără alte manevre.
Adică dăm buzna în secție?
Crezi că va merge?
Am văzut mulți bandiți călare.
Toți o să plece în curând.
Fiindcă Nam-chun a trădat.
Pentru noi.
Stai așa!
Cine și ce a făcut pentru noi?
Ce tot spui acolo?
Prunul se sacrifică în locul piersicului.
E o tactică numită „Idaedogang”.
Acum zece ani, când eu și Nam-chun eram în armata rebelilor,
era și codul nostru secret.
Deci, ce e tactica asta?
Ne poți explica, ca să pricepem?
Să zicem că ducem o bătălie,
cădem în capcana japonezilor, suntem prinși…
Și riscăm să fim uciși.
Atunci…
ca un prun tăiat în locul unui piersic,
se va sacrifica unul dintre noi…
…ca restul să scape.
„Idaedogang”.
Dl Choi pomenea des asta.
Deci tatăl lui Ye-bun a trădat intenționat?
De dragul nostru?
Ce naiba a fost în capul lui?
Probabil ca să-l scoată pe Jang Ki-ryong din Myeongjeong.
Dacă zice că le arătă drumul spre sat,
bandiții călare vor părăsi orașul o vreme
și în Myeongjeong ar rămâne
numărul minim de trupe.
Și atunci…
Atunci?
O să evadăm de-aici.
Prin orice mijloace.
Stai! Chiar dacă banda lui Jang nu e aici,
suntem închiși și neînarmați. Cum putem evada?
Nam-chun s-a sacrificat ca să ne dea șansa asta.
A plecat să ne salveze știind că-l va costa viața.
Fugi repede!
Fugi repede, Choong-soo!
Așadar, aiuriților…
ar trebui măcar să încercăm ceva…
Nu știm…
cât timp Nam-chun o să poată
să-i ducă de nas.
Înainte ca Jang să se prindă…
Trebuie să acționăm repede.
- În secret. - Grabnic.
- Îi salvăm… - Evadăm de aici.
Hei, tu!
Încotro mergi?
Ne duci spre nord-est.
Ia spune!
De ce ar fi Taepyeong-dong în Manciuria?
Ce naiba bălmăjești acolo?
Nu înțeleg nimic din ce spui.
Stai, Kimura!
Dle general…
Vom ajunge la răscrucea dintre Yanji și Dexin.
Dacă se îndreaptă spre Yanji,
însemnă că ne-a mințit.
Dar dacă alege Dexin…
Atunci, trecem de Zhixin
și mergem spre Hoeryŏng,
deci iar spre sud.
Întocmai.
Deci, așteaptă până atunci!
Deocamdată, doar pe el îl avem.
Vino încoace!
Arată-mi fața!
Ca să-i salvăm, trebuie să-i eliminăm mai întâi pe ei.
- Poți s-o faci, nu? - Desigur, eu…
Știi ceva, tonul tău mă calcă pe nervi.
De ce vorbești ca și cum ai fi șeful?
Nu te-am recunoscut ca șef.
Așa am făcut?
Ca să iasă treaba,
tu îmi urmezi ordinele, nu invers.
Ai înțeles?
Bine, sigur.
Atunci, dă ordinul!
Ca să-i salvăm,
trebuie să-i eliminăm mai întâi pe ei. Poți, nu?
Fă-o și gata!
Ăsta e ordinul meu.
Haide!
Ieșim la o țigară.
Da, dle. Distracție plăcută!
- Ce e? - Seong-bok!
- Ce ai, Seon-bok? - Ți-e rău?
Ce ai pățit?
Sigur i s-a infectat rana.
Ce stai așa? O lași să moară?
Băi! Treci încoace! Cineva e pe moarte.
Grăbește-te!
Japiță!
Taci din gură!
Mă scuzați!
Mă doare rău…
Treci încoace!
E pe moarte!
Simt că mor!
La naiba!
Ce e?
Mă doare chiar aici.
Mă doare rău!
Sunt pe moarte! Nu glumesc!
Mă doare rău!
Golanilor!
Mă credeți tâmpit?
Vă omor pe toți!
Coreeni barbari!
Hei!
Ce naiba vrei?
Ne cerem scuze.
Scuze!
Japiță!
Gura!
Dă-le încoace, dobitocule!
Cum tragi, fugi și apuci cadavrul
ca să nu se audă căzătura.
Eu dau ordine aici.
Cum tragi, fugi și apuci cadavrul ca să nu facă zgomot.
Am și eu o curiozitate.
Câți ani ai?
Destui.
Și am omorât destui.
Ești mulțumit?
Trage în ăla de sus!
Am alunecat.
Alunecă pe jos.
Hei, cretinule!
Ia cheile! Descuie ușa repede!
Nu dați înapoi!
Nesăbuiților!
Coreeni jegoși!
N-are rost să mai aștept!
Ucideți-i pe măscăricii ăștia!
Iar tu?
Da. Iar eu.
Șefu'!
Yoon!
Mama mă-sii! Credeam că o să mor.
Yanji sau Dexin.
Pe unde trebuie s-o luăm?
Bălmăjește cât vrei, nu înțeleg nimic! Urmează-mă și gata!
YANJI
Togu…
De ce ne-ai prostit?
De ce ne-ai adus aici?
Timp.
Trage de timp.
Ca bandiții să poată evada.
Acum e doar poliția la consulatul din Myeongjeong.
Întoarceți caii!
Ne întoarcem la Myeongjeong.
- Da. - Da, să trăiți!
Tu rămâi aici.
Dacă ai noroc,
vei sângera până mori.
Dacă n-ai noroc,
te vor mânca fiarele.
Fiica mea…
Ai grijă de ea, Choong-soo!
Era și timpul să veniți!
Scuze de întârziere!
Yoon!
Doamne…
De ce te-ai întors?
Trebuia să fugi
când ai avut ocazia.
Iartă-mă că a trebuit să treci prin asta!
Rudele nu trebuie să se scuze.
Stai liniștit!
Nam-chun s-a sacrificat
ca să ne salveze.
Da, am văzut.
Îl voi salva cum pot.
Dumneata revino-ți și…
- Sunteți înconjurați! - Ce-i asta?
Predați-vă!
Jos! Stingeți lumina!
Predați-vă!
Dacă refuzați să vă predați, vei fi pedepsiți ca să se facă dreptate!
Vă vom nimici!
PERSOANELE, LOCURILE, ORGANIZAȚIILE DENUMIRILE ȘI EVENIMENTELE
MENȚIONATE SAU DESCRISE SUNT FICTIVE.
ORICE ASEMĂNARE CU REALITATEA E PUR ÎNTÂMPLĂTOARE.
Subtitrarea: Brândușa Popa