Мої співчуття, пане.
Справді важко втрачати тих, кого любиш.
Особливо якщо це наші батьки.
Дякую. Пробачте.
Зачекайте!
Знаєте, пан Чавес був дуже уважним.
Я була вражена, коли почула, що сталося. Але...
- Що це? - Прошу...
Перед смертю ваш батько хотів придбати цей маєток для вашої мами.
- На 40-у річницю весілля... - Зачекайте.
Пан Чавес не був моїм батьком.
Я був його фінансовим радником,
але він був таким добрим до мене, що я вважав його своїм батьком.
Гляньте! Он його сім'я.
Ви справді співчували чи просто намагалися продати будинок...
Пробачте! Я співчуваю!
Я думала, що діти будуть на чуванні.
Це нагода для мене поговорити з ними віч-на-віч.
Який у мене вигляд?
Гарний вигляд. Просто всміхайтеся.
Хто тобі таке сказав? Нізащо, цього не буде.
Добрий вечір.
- Так? - Я Джесса Балуарте.
Ліцензована агентка з нерухомості.
Хотіла висловити вам щирі співчуття.
Дякую.
Знаєте, це було перед смертю вашого тата.
- Він хотів купити цю нерухомість. - Серйозно?
На чуванні батька?
Ви не бачите, що наша сім'я горює?
- Ні. Не вважайте це зневагою. - Що?
У вас немає й краплі гідності?
Вітаю. Я Рей Крус, фінансовий радник вашого батька.
Знаєте, ваш тато справді давно хотів купити цей будинок.
Думав, що він допоможе вам зблизитися.
У нас дружня сім'я.
Певною мірою так.
Але... він завжди казав...
відколи у вас з'явилося власне життя, ви не навідувалися до нього.
Можливо, родинний дім надто малий? Вони вважають його негарним?
Він думав, що, можливо, якщо купить новіший будинок...
Більший і величніший, ви навідуватиметеся частіше.
- Мені шкода. - Мені шкода.
Це вперше я продала таку велику нерухомість.
Дякую за підтримку.
Немає за що. Треба підтримувати собі подібних.
Собі подібних?
Саме так. Ми прагнемо світського життя.
Намагаємося досягти рівня наших багатих босів.
Середній клас, який пробивається.
Чому ти вважаєш, що я «середній клас, який пробивається»?
Ти намагалася здійснити продаж на чуванні.
Побачила нагоду заробити гроші й скористалася нею.
Хочеш сказати, що я ласа на гроші?
Я хочу сказати, що ти...рішуча.
І я це поважаю.
Дуже.
Що таке?
Брехня!
- Чому брехня? - Брехня!
Ти це кажеш лише тому, що хочеш продати мені страхування.
Я тобі нічого не продавав, еге ж?
- То ти прийшов заради безплатної їжі? - Ні.
- Тоді чого ти хочеш? - Тебе.
Чого?
Тебе.
Ти не проти?
Тут, справді?
- Що? - Ми справді це робитимемо?
- Так. - Тут?
- Можемо зробити це тут.
Справді? Тут мало місця.
Ні. Хіба тобі не подобається бути тут, на верхівці світу?
Подобається.
Я впевнена, що побачила Бога.
Дякую, що забрав мене й потім відвезеш додому.
Можемо поїхати в автокафе?
- Я трохи... - Зголодніла?
- Отакої! Справді? - Тримай.
- Неймовірно! - Так!
Ми спали в обіймах.
- Спали в обіймах? - Так.
Нам не можна так спати, еге?
Нічого страшного, що спали.
У чому річ? Що сталося?
Я стільки зусиль поклала на того клієнта, а він купив у іншого агента!
Джессо!
Я не хочу дивитися.
Ти готовий роздягнутися?
- Ти так злякався! - Ти мене налякала!
Ти програв!
Я так важко працювала, а потім...
- Що це? - Нічого.
Що це?
- Нічого! - Ти дражнишся?
- Покажи! - Ні! Я ще не закінчив!
- Покажи-но! - Я ще не закінчив!
Ще не готово!
- Покажи-но! - Я мушу спершу закінчити!
- Віддай-но! - Він ще не готовий!
- Покажи-но! - Я ж сказав, що ще не готовий.
Я лише почав знову малювати.
Яка краса!
- Справді? - Він справді прекрасний!
- Звісно, ти прекрасна. - Ні, він дійсно чудовий!
Зачекай, ти справді молодець!
Чому ти не працюєш у сфері мистецтва?
Мені таке не по кишені. На цьому грошей не заробиш.
Можливо, займуся цим, коли буду багатим і зможу собі це дозволити.
Нараз я втілюю іншу мрію.
- А ти? Яка в тебе мрія? - Мрії?
Боже... Зачекай.
Я хочу бути багатою.
Шалено багатою, щоб купувати все, що, бляха, захочу.
Маєток з таким краєвидом, як цей. Триповерховий.
Сучасна архітектура, але фасад має бути
у вікторіанському стилі.
Вхід у галерею з грецькими колонами
й дерев'яним подвійними дверима. А коли відчиняєш їх...
на тебе чекають величні сходи з кришталевою люстрою!
Я хочу басейн з мозаїчною плиткою!
Хочу ліжко з балдахіном, оксамитову оббивку й шовкові штори!
- Це все. - Ось такий?
Що?
Гаразд. Тоді це й моя мрія.
Я теж хочу такого дому.
- Ти копіюєш мою мрію! - Ні, неправда.
Знаєш, Джессо, я виріс у сиротинці.
Ніколи не мав власного дому.
Тож я справді мрію мати власний будинок з людиною, яку кохаю.
З тією, яка кохає мене.
Я зроблю все, щоб утілити твою мрію.
Бо тепер це й моя мрія.
Джессо,
будеш моєю... дівчиною?
Мене нелегко кохати, Рею.
- Ти певен? - Я певен!
Мене важко кохати, бо я ще так багато чого хочу досягти.
Я мелодраматична й примхлива.
- Я тобі набридну. - Я впораюся з усім.
Заради тебе.
Щоб бути з тобою.
Ти хочеш бути зі мною?
Га?
Що?
Гаразд!
Гаразд? Так! Боже, дякую тобі!
Дякую! Я тебе кохаю.
- Це ти мені чи Богові? - Тобі!
Обіцяю... Я здійсню нашу мрію.
- Обіцяєш? - Обіцяю.
- Обіцяєш? - Так. Обіцяю.
- Не плач! - Я не плачу.
Ти така мелодраматична.
У ВИЩОМУ КЛАСІ
Чорт! Який у мене вигляд?
Ти гарна. Але одяг пожмаканий.
Мадам Адель зненацька захотіла оглянути зараз, а не наступного тижня.
- Я там не прибрала як годиться. - Краще вже не буде.
- Просто продемонструй їй свою усмішку. - Усмішку? Це не спрацює...
Заспокойся! Розслабся. Вдих.
Видих.
Ще раз. Вдих.
Видих.
Ти молодчинка.
Ти розумна. І ти дуже гарненька.
- Ти впораєшся. - Дякую. Я піду.
- Кицю! - Що?
- Ти дещо забула. - Що?
Що? Скажи!
Що це?
Минуло два роки! З річницею!
Справді? Пробач, я забула!
- Час так швидко минає! - Усе гаразд.
Що хочеш сьогодні на вечерю?
- Морозиво! - З двома смаками?
- Так! Бувай, кохаю тебе! - Кохаю тебе! Щасти!
Цей будинок спроєктував відомий польський архітектор.
Як бачите, дизайн тут дуже сучасний.
Відкрите планування поверху створює дуже затишну атмосферу.
Одразу за вами їдальня...
- Панянко? - Так?
Повільніше, моя дружина хоче все відчути.
О! Пробачте.
Чому тут такий вентилятор на стелі?
Він дуже індустріальний!
Пані...
знаєте, це так задумано.
Зараз це один з трендів сучасної архітектури,
навіть закордоном!
- Справді? - Так.
Страшний.
А це ваша головна спальня! Чудова, еге ж?
Яскраві стіни й земляні тони доповнюють дерев'яні меблі!
Звідси відкривається краєвид на просторий
задній двір зі ставком з коропами кої.
І гляньте! Це ваша особиста оаза.
Просто уявіть себе тут у вихідні.
Діти щасливо плавають.
Батьки сидять на відкидних кріслах,
попиваючи холодні напої.
Справді гарно!
Справді гарно на фото, та в реальності дуже брудно!
Я розумію і прошу вибачення.
Хочу сказати вам, що цю нерухомість щойно передали мені.
Тому мені дуже прикро.
Ну, потенціал є. Але мені дуже важко відчути...
енергетику!
Знаєте, тут просто треба трохи прибрати,
але дайте цьому будинку шанс.
- Гаразд! - Добре.
Заплануймо ще один огляд!
Цього разу подивиться моя старша сестра.
Її звати Реджина.
Якщо вона схвалить, ми купимо!
Але якщо ні — пробачте.
Гаразд.
Брате, пробач, спізнився. Застряг у заторі.
Як справи?
Рею, мені доведеться звільнити тебе з посади фінансового радника.
Чому?
Що сталося з моїми інвестиціями в ProsperFast?
Ми не очікували від них миттєвого прибутку.
Це наші інвестиції.
Вклали навіть ми з Джессою.
Тоді нам усім гаплик, брате!
Звідки ти знаєш гендиректора ProsperFast?
Ганселя?
- Він мені наче брат. Я йому вірю. - Справді?
ПОЛІЦІЯ РОЗШУКУЄ ОРГАНІЗАТОРА ПІРАМІДИ
Його недоброзичливці просто вигадують це.
Нащо Ганселю нас обманювати, якщо він багатий?
Він багатий, бо шахрай!
Гадаєш, багатії не бувають шахраями? Ти справді такий наївний?
- Привіт, кицю! - Привіт.
- З річницею. - З річницею.
- Як ти? - У мене все гаразд.
Не треба. Не зараз. Почуваюся липкою.
Дуже важко добиралася.
Я вся вкрита кіптявою Маніли.
І в джипі було мало місця!
Як минув огляд?
Наразі це ні.
- Я вмовила її дати мені ще один шанс. - Ось так!
Ти дивовижна. І тому заслуговуєш на це!
Отакої! Я зовсім забула!
Воно розтануло.
Я ж казала тобі, що холодильник зламався.
Морозильник не працює. Слухай, любий...
- Я ж тобі казала. - Кицю, облиш. Відремонтую завтра.
Можливо, якась запчастина зламалася абощо.
Як скажеш.
Пробач, кицю.
Пробачити?
Ти чого? Це ж просто морозиво.
Чи ти ще щось приховуєш від мене?
Нічого.
Просто мені шкода, що ми досі так живемо.
- Але ж ми щасливі, так? - Звісно.
- З другою річницею! - З річницею.
- Кохаю тебе. - Кохаю тебе.
Агов! Виходьте-но сюди, ви двоє!
У яке шахрайство ви нас утягли?
І не дивно! Минуло три місяці, а ми нічого не отримали!
Кажуть, Гансель це провернув, щоб наживитися.
Агов! Десять років!
Я вклала десятирічні заощадження в той ProsperFast! Що це?
Це жарт? Га?
Заспокойтеся всі! Ви повернете свої гроші, майте терпіння.
Я тебе попереджаю.
Великий відсоток моїх інвестицій належав Босу Ґілу.
Ага! Босу Ґілу! Чув?
Він уклав, бо ти пообіцяв йому джекпот!
Треба просто знайти Ганселя,
а потім ми повернемо ваші гроші.
Поліція не може його знайти! Гадаєш, ти зможеш?
Якщо Бос Ґіл дізнається, що його ошукали,
вам обом гаплик.
Хіба ти не перевіряв Ганселя?
Кицю, це ж ти казала залучити сусідів!
Годі цих звинувачень!
Нам треба повернути 2,6 мільйони песо.
Це коштує десь двадцяти тисяч.
Ти справді це продаси?
Якщо я все це продам, ми отримаємо близько п'ятдесяти тисяч.
У мене є ідея!
Моя комісія становитиме понад три мільйони песо.
Вистачить, щоб розв'язати наші проблеми.
Але це твої гроші.
Я не хочу користуватися твоїми грошима.
Маєш іншу ідею?
Тягни швабру й пилосос. Ми тут приберемо.
Усе гаразд?
Усе добре.
Любий! Прошу, обережно з цим. Воно цінне!
- Воно цінне? - Так.
Ти цінніша. Ти найцінніша.
- Нащо тобі так багато грошей? - Рея ошукали, тату.
Нас ошукали.
Ми мусимо повернути гроші тим, кого залучили, тому я позичаю гроші.
Ошукали? Я так і не навчив тебе нічого, Джессо?
Я ж казав не інвестувати туди!
Рей задурив тобі голову!
Кинь його! Приїжджай, житимемо разом на фермі в Самарі!
Я не вчиню з Реєм так, як учинила з тобою мама, коли тебе ошукали.
Я не така, тату.
І я кохаю Рея. Я його не кину.
Добрий вечір, пані Адель! Як ви?
Хочу лише перепитати. Коли ваша сестра огляне «12-у Кассіопею»?
Вона в річній відпустці?
Гаразд, просто повідомте, якщо будуть новини.
Дякую! Нехай щастить.
Кицю, заспокойся трохи.
Салют, мі аморе!
Рею! Де ти це взяв? У будинку?
Бачив би ти своє обличчя! Ти такий п'яний!
Знаєш, кицю, ти заслуговуєш на це.
Ми заслуговуємо! Вважай це передчасним святкуванням.
Бо я впевнений, що цей будинок куплять. Він такий гарний!
Цей? Так!
- Ти такий п'яний! - П'яний?
- Ти не віриш в мене? І я? П'яний? - Так!
- Ти п'яна! - Я?
Це я п'яна?
Поглянь на себе! Ти наче розпещений принц!
Ти справжній гівнюк!
Чого ще бажаєте, моя принцесо?
Я все тобі дам.
А ти таки щось, еге ж?
Хіба ти не казав, що зробиш усе, щоб здобути мені будинок мрії?
То що сталося? Що сталося?
Де він?
Ти тоді був таким милим, і я купилася на твої слова.
Ти мене просто обкрутив!
До цього часу ми вже мали жити в такому домі!
Але ж ні! Не живемо!
Ми застрягли в тій брудній паскудній квартирі в «Саншайні».
І боже! Коли ми кохаємося, ми такі липкі!
Такі брудні! Я не хочу такого життя!
Та я не можу просто кинути тебе.
Ну от, сказала. Я не можу тебе кинути.
Бо ти мене розумієш!
Знаєш, як мене схвилювати,
знаєш усе про мене!
Ти робиш мене щасливою, хай який ти є.
- Ти шкодуєш, що обрала мене? - Ні.
Не знаю.
Що ти робиш...
Рею.
- Ми можемо... просто розслабитися? - Рею.
О боже!
Хто вони?
Що вони роблять?
Пані Сеґовія вже продала будинок?
Певно, це наші нові сусіди!
Привіт!
Доброго ранку.
Взагалі-то, уже день.
Я Маделайн Монтесільйо.
Познайомтеся з моїм чоловіком, головним інспектором Фіделем Монтесільйо.
Я на пенсії.
Знаєте, ми живемо по сусідству.
Отже, ви з чоловіком - нові власники «12-ї Кассіопеї»?
- З чоловіком? - Так!
Тут тільки я.
Ми бачили вас у басейні вчора ввечері!
Мушу сказати... це цікавий спосіб...
освятити будинок.
Котику, припини!
Ласкаво просимо в «Віньярд-Гіллз»!
Це подаруночок від нас.
Шоколадні бельгійські трюфелі.
Ми з моєю дочкою Карлоттою приготували!
Для вас!
Дякую.
- Боже! - Мені так шкода...
Дякую.
- Дякую. - Зачекайте!
Колись це був прекрасний маєток, коли тут жила пані Сеґовія.
Але, знаєте, коли вона вирішила емігрувати в Європу,
він утратив свою принадність.
- Знаєте, ми не... - Люба! Вони його ще облаштовують.
Вони його оновлюють. Вони ж щойно переїхали.
Мабуть, ви — господар дому!
Вітаю, сусіде!
Доброго ранку.
Взагалі-то, уже день.
Бачите! Ми на одній хвилі!
- Ми маємо стати друзями! - Люба.
Може, запросимо їх на свято в заміському клубі?
Костюмована вечірка! Я хочу, щоб ви там були!
Ні, не треба! Тому що...
- Хто цей голомозий? - Цить.
У нас немає костюмів. Мало часу на підготовку.
Немає потреби! Необов'язково йти туди зі своїми костюмами.
Вам важливо познайомитися з іншими власниками будинків.
Просто тоді...
ви не зможете виграти грошовий приз.
Грошовий приз?
Господарство з найкращим костюмом
виграє сто тисяч песо!
Сто тисяч песо.
Ти її знаєш?
Я думала, на свято пускають тільки домовласників.
- Кицю! - Любий!
- Поглянь на їхні костюми. - Добре, що я позичив ці костюми.
Клієнт просив мене зробити їх на маскарад.
- Одягнімося. - Ми справді це робитимемо?
Прикидатимемося?
Заради ста тисяч песо. Треба принаймні спробувати.
Ми збираємося ошукати домовласників.
- Домовласників! - Усе не так.
Зовсім не так...
Їм же не потрібні гроші. А нам потрібні.
Кицю, прошу, спробуймо. Прошу.
- Я не можу. - Ми зможемо. Усе вдасться.
Розраховую на тебе.
Добрий вечір, пані та панове.
Вітаю на п'ятій костюмовані вечірці домовласників «Віньярд-Гіллз»,
організованій спілкою домовласників «Віньярд-Гіллз».
Цей вечір особливий, бо тема сьогодні...
«Порятунок Матері Землі»!
ПОРЯТУНОК МАТЕРІ ЗЕМЛІ
Пан Тео й пані Даніка Дівінаґрація!
Сім'я Танхуатко на чолі з паном Ґеррі й пані Айві Танхуатко!
Молодята пан Блу Хіменес і пані Карлотта Монтесільйо-Хіменес!
Останні, та не найменш важливі, пан Кіфер і пані Пенелопа Реґаладо.
Кицю, чому ми не в списку?
Це ми, дурню! Я Пенелопа, а ти — Кіфер! Ходімо.
Хто це?
Зачекай, це нові сусіди?
Що вони вдягли?
Це ложки?
Агов!
Пенелопо, познайомся з моїми подругами.
Це Рубі, Женевьєв, Еліс і Лавінія.
Вони були одними з перших домовласниць у «Віньярд-Гіллз»!
Так! Знаєте, ми були тут ще в 2012 році.
Здавалося, що тут лише ми з Еліс.
Це правда! Я в захваті, що наша спільнота росте.
Усі видатні громадяни!
- Овва, рада знайомству! - Дуже приємно.
Що?
Вітаю!
Вітаю, я...
Я пан Венделл Тексон.
Я — президент асоціації домовласників «Віньярд-Гіллз».
Я хочу особисто, щиро
й офіційно привітати вас у нашому скромному поселенні.
- Правда, дівчата? - Так.
Ласкаво просимо.
До речі,
хто зробив вам костюми?
Вони такі... оригінальні!
Це я, пане!
Цікаво...
Цікаво.
Бажаю вам перемогти сьогодні.
Щасти, гарного вечора.
- Вітання! - Вітання!
Гаразд! У нас є дві найкращі пари-фіналісти.
Пан Блу Хіменес і пані Карлотта Монтесільйо-Хіменес!
Клас!
Останні, та не найменш важливі,
пан Кіфер і пані Пенелопа Реґаладо.
Прошу, вийдіть наперед.
- Супер! - Дивовижно!
Добре!
Гаразд!
Блу й Карлотто! Скажіть кілька слів про ваші костюми.
Квіти. Хто не любить квітів, еге ж?
Вони гарні, барвисті, навіть ароматні.
Правда, кохана?
Не можу уявити світ без квітів.
Я гадаю, що якщо ми хочемо врятувати нашу планету, треба садити більше квітів.
Дякуємо!
Що нам сказати?
А що скажуть пан Кіфер і пані Пенелопа?
Приємного вечора нашим сусідам-домовласникам «Віньярд-Гіллз».
Ми з чоловіком раді бути частиною цієї яскравої
й соціально свідомої громади.
Коли ми дізналися, що темою цього заходу є «Порятунок Матері Землі»,
то вирішили, що концепцією наших костюмів буде...
мистецтво з вторинної сировини.
Ми хочемо показати, що сміття одних людей
може стати шедевром для інших.
Якщо ми пам'ятатимемо про вуглецевий слід, який залишає наша щоденна діяльність,
то двічі подумаємо, перш ніж викинути одноразовий пластик.
Повторна утилізація — понад усе!
Браво!
Дякуємо!
І без зайвих слів, переможцями п'ятої
костюмованої вечірки домовласників «Віньярд-Гіллз» оголошується
не хто інший, як...
пан Кіфер та пані Пенелопа Реґаладо!
Вітаємо!
Наші вітання, люди!
- Я казав, що ми переможемо! - Ці костюми чудові!
Наші костюми стали прекраснішими через твою промову.
Як? Повтори-но?
Жартую.
- Чорт. - Що?
Чиє ім'я на чеку?
Твоє. Нічого?
Це моє справжнє ім'я, хіба вони не дізнаються...
Ні, не дізнаються.
Я сказала їм, що Реймонд Крус — наш фінансовий радник.
Ми дали йому спеціальну довіреність, і він керує нашими коштами.
Трясця, ти розумничка!
Зачекай, кому заплатимо першому?
Босе Ґіл, ми прийшли повернути гроші.
- Скільки у вас? - Сто тисяч.
Трясця.
Чорт!
Я дав вам пів мільйона,
а ви принесли натомість лише сто тисяч?
Босе Ґіл, наразі ми маємо лише це.
Ми знайдемо спосіб повернути решту.
Коли?
- Відповідайте! - За три місяці.
- Дайте нам три місця. - А наші гроші?
Зачекайте. Заспокойтеся! Ми всім повернемо гроші.
Нас теж ошукали! Прошу, просто...
Годі!
Даю два місяці, щоб повернути гроші.
Не тільки мені, але й усім нам.
Інакше скину вас обох звідси.
- Нехай живе Бос Ґіл! - Нехай живе Бос Ґіл!
Бос Ґіл...
Пані Адель сказала, що її сестра приїде за місяць,
тому в нас іще є час прикидатися Пенелопою й Кіфером.
Ми справді продовжимо це робити?
Ось який план.
Ми влаштуємо входини й запросимо всіх з «Віньярд-Гіллз».
Продамо всі подарунки, які вони принесуть.
Справді іншого способу немає?
Нам треба 2,5 мільйони. Вибору немає — мусимо прикидатися.
А якщо, знаєш, я знайду інших клієнтів? І тоді...
Рею, будь реалістом. Гадаєш, тобі хтось повірить після цього шахрайства?
А вони не дізнаються?
Саме тому, якщо ми це робимо,
то робимо як слід.
Наші біографії. Освітні надбання. Список досягнень. Навички.
Ось історія нашої пари.
Коли познайомилися. Коли заручилися.
Коли одружилися й куди їздили на медовий місяць.
Щоб вони повірили, ми мусимо бути впевненими в собі.
А якщо вони не принесуть подарунків?
Підемо з торбою по світу?
Ну що за негатив? Принесуть.
Тітонько, ви прийшли!
Звісно, ми ваші привітні сусіди...
І я принесла дещо на ваші входини!
Боже, тітонько, не треба було!
- А якщо їхніх подарунків не вистачить? - Тоді ми станцюємо для них.
Раз і два. Раз і два... кидай!
- Тоді я просто кидаю? - Ось так!
Зачекай, тоді всі почнуть кидати гроші?
Так! У дитинстві я бачила таке в татовій провінції.
Та якщо Кіфер і Пенелопа одружені,
хіба їм не потрібні обручки?
Чорт, твоя правда.
Ось! На вигляд дорога, скільки коштує?
Сотня за обручку.
Сотня?
- Міг би танцювати трохи краще! - Гаразд, дивись!
Раз і два.
Мої подруги!
Ось, хлопці! Несіть їх сюди.
Чому ти такий напружений? Усміхайся!
Це телевізор?
Щойно виникла ідея...
Ми вигадаємо фундацію. І попросимо їх пожертвувати.
- Кицю... - Ти ж сам це сказав, так?
Їм не потрібні гроші. А нам потрібні.
Нам справді потрібні гроші.
А це що? Хто це?
- Наші стипендіати. - Стипендіати?
Хіба можна використовувати фото дітей? Де ти їх узяла?
Спокійно. Це просто ШІ.
Любий, це наша спільна справа, чуєш?
Доки ми разом, усе буде гаразд, так?
- Джессо... - Цить!
Пенелопа.
Називай мене Пенелопою.
Як я й казала, усі вони з економічно проблемних громад.
Це так сумно, бо коли я спитала дітей, ті сказали, що радше допомагатимуть батькам
у полі чи на риболовецьких човнах, аніж ходитимуть до школи.
І щоб їм не доводилося непокоїтися, бо ми відряджаємо їх до школи,
ми з Кіфером виплачуємо сім'ям щомісячну стипендію,
щоб діти могли зосередитися на навчанні.
Це дуже важливо!
Це чудово! Я в захваті!
Так!
- Як ми можемо посприяти вашій місії? - Так!
- Гарне запитання. - Так!
Хтось знає, що таке курача?
- А що це? - Що це?
- Курача! - Хтось може загуглити?
Кіфере! Покажи їм!
У провінції мого батька
ми збираємо кошти з допомогою танцю.
Вражає!
- Ви такі чарівні. - Так. Дивіться.
- Як чарівно, еге ж? - Так!
Яка прекрасна пара!
Так.
Так граційно!
Якщо бажаєте зробити вклад, кидайте гроші на танцпол.
Зробіть це зараз!
Тітко Лаваніє! Наш талісман!
- Тітка Маделайн дасть їй перемогти? - Авжеж, ні!
Люди! Приєднуйтеся! Ну ж бо!
Приєднуйтеся! Так, нумо! Так!
- Заради дітей! - Заради освіти!
О так!
...46, 47, 48!
248 000! 40 000 і ще сорок.
Плюс 248 000 дорівнює 328 000.
А якщо продамо подарунки з входин,
то зможемо зібрати близько 300 000.
Отже, у нас є близько 630 000!
Так! Дякувати богу!
Ще 1,9 мільйона, і ми зможемо зрештою повернути гроші всім у «Сайншайні»!
Час, який я витратила на спілкування
з багатими однокурсниками в коледжі, став у пригоді.
Ти справді розумничка. Ще й гарненька.
- Що? - Нічого.
Що таке? У тебе божевільний вигляд.
Нічого, просто в цьому костюмі ти сексі.
Ти наче... сучасний принц.
Що ти робиш?
У чому річ?
Агов!
Ти вважаєш мене сексуальним у цьому? Чи краще без нічого?
Ні, не треба. Ні.
Залишся так. Я цього хочу.
Що?
Просто ось так. А ще я дуже втомлена.
Я втомилася.
А якщо ти просто...
розслабишся? Я все зроблю сам.
Ну ж бо!
Гаразд? Прошу.
Добре.
- Кохаю тебе, кицю. - Теж тебе кохаю, Кіфере.
Кіфер.
Доброго ранку, чоловічку!
- Щойно прокинувся? - Так.
Такий гарний. Хочеш шматочок?
Ти справді почуваєшся вдома, так?
Так! Чого хочеш?
Хочеш сиру з Іспанії? Чи з Франції.
Чи хліба на заквасці? Обирай.
А звичайні булочки є?
Жартую!
Я з'їм хліб на заквасці.
- Хліб на заквасці? - Я з'їм хліб на заквасці.
Тітка Маделайн запросила мене в спа. Сказала, що вона платить.
Піди! Тобі сподобається. Бо після цього
ми самі робитимемо собі маски для обличчя.
Після цього їстимемо свої булочки.
Що з тобою? Весь настрій псуєш.
Пробач. Ось, я приберу.
Іди, готуйся провести день у спа.
- Пане Тексон. - Доброго ранку, Кіфере.
- Доброго ранку. - Мені прикро, що я не зміг прийти.
Пропустив ваші входини вчора.
Сподіваюся, ще не пізно подарувати вам подарунок на входини.
Куди це поставити?
Поставте тут.
Дякую, пане.
Це намалював мій новий художник.
Подобається?
Якщо не подобається зараз,
дочекайся підвищення ціни.
Знаєш, вона може зрости,
можливо, до чотирьох мільйонів.
Тоді й продаси її.
Навіщо ж продавати? Ви мені її подарували.
Я продаю й купую твори мистецтва. Я не ображуся.
Якщо маєш якісь твори, яких бажаєш позбутися, як, скажімо, ось цей...
тоді можемо домовитися.
Знаєте, пане, я сам певною мірою художник,
але це таке собі хобі.
- Хобі? - Так, пане.
Знаєш, саме так започатковують успішні компанії!
Пограєш із нами в гольф?
А потім обговоримо твої твори мистецтва
й домовимося.
Овва! Молодець, Кіфере!
Ти кажеш, що ніколи не грав у гольф.
Але ти дуже вправний!
Просто щастить, пане.
Так, Кіферу пощастило.
Пограймо в кінний спорт наступного разу. Хорсбол чи поло.
- Я тебе обіграю. - Авжеж, брате! Коли матиму час.
Ти не думав виставити свої картини на аукціоні?
Які саме картини мають попит, пане?
Знаєш, Кіфере, багатії люблять купувати
те, що бачать не щодня.
Сільське господарство.
Бідність. Корінні обряди.
Це ідеально, адже це і є темою моїх картин.
А як щодо портретів?
У тебе вродлива дружина, ти її колись малював?
Авжеж, вона — моя муза!
А вона... позує для тебе?
Я певен, що позує, еге?
Розумієш, про що я?
Коли ми вперше познайомилися, я й Фідель,
то часто займалися цим, наче скажені кролики!
Та минув час, і він охолов.
У вас хоча б був цей етап.
Про наш із Джороджем шлюб домовилися батьки.
Це так середньовічно, правда?
Твій чоловік хоча б не зраджує.
Ти вже розмовляла з ним про це?
А навіщо? Щоб він краще це приховував?
Він паскуда.
Овва! Пробач, Пенелопо.
Не переймайся тим, що ми кажемо.
Пробач.
Я їм усе розповіла.
Те, що ми з Фіделем побачили,
чим ви з Кіфером займалися вночі перед нашим знайомством!
Ви їм розповіли, що...
Нема чого соромитись!
Ваш шлюб здається таким ідеальним.
У вас є економічний добробут, однак
вогонь пристрасті одне до одного досі палає. Як?
Прошу, поділися секретом!
Ну ж бо, Пенелопо!
Що ж...
мені справді є чим з вами поділитися.
- Любий! - Кицю!
Що це?
Це для мого портфоліо, яке просив пан Тексон.
Так ми можемо заробити більше грошей.
- Що скажеш? - Ходімо!
- Я тобі дещо покажу. - Що?
ОПЕРАЦІЯ «СЕКС-ТЕРАПІЯ»
Кицю, що це?
Я з'ясувала,
що всі пари тут одружилися з економічних причин.
Об'єднання сімейного бізнесу. Планування нерухомості. Податкові пільги.
- І що? - Що?
Ми заробимо на їхніх нудних шлюбах.
Гаразд, друзі.
Коли ми з Кіфером зійшлися,
то поїхали на терапію для пар до Німеччини.
Це злиття наукових теорій та езотеричних знань
з різних корінних культур. Вона дуже ефективна!
Розкажи нам!
Знаєте, ми з Кіфером маємо ліцензію проводити такі семінари.
- Ви готові взяти участь? - Звісно!
Ми готові заплатити будь-яку суму!
Я заплачу!
Що ти таке кажеш?
- Ми нічого не знаємо про... - Усе просто.
Ти кохаєш мене, я кохаю тебе.
Хіба це проблема?
Аж ніяк! Особливо для Кіфера й Пенелопи,
експертів у коханні
й романтиці! Так?
Вітаємо на першому з семи днів цієї терапії для пар.
Якщо ви готові повернути
вогняну пристрасть у свій шлюб,
я хочу почути, як усі кричать «лос ґейтс»!
Тобто «уперед» німецькою.
Раз, два, три!
«Лос ґейтс».
Голосніше!
«Лос ґейтс»!
Зараз Кіфер роздасть усім набори учасників.
Вони входять у пакет, за який ви заплатили.
Скільки зареєструвалося?
Десять пар. Дев'яносто тисяч песо з пари.
Усього дев'ятсот тисяч песо.
А зараз дістаньте священну тканину з набору,
я хочу, щоб ви відчули її структуру.
Покладіть її на голову.
І глибоко зазирніть
у очі своїх партнерів.
Розмовляйте з ними очима.
- Не луснув! Сильніше! - Не луснув!
Три, два, один! «Лос ґейтс»!
Люди, тисніть сильніше!
А тепер спілкуйтеся дотиком.
Правою рукою вщипніть ліву щоку партнера чи партнерки.
А зараз відчуйте енергію партнерів.
Відчуйте душу.
І лівою рукою вщипніть партнерів за ніс.
Сильніше!
А зараз хвилину кричіть! Ну-бо!
Голосніше!
Гаразд, вітаю всіх з останнім днем!
І сподіваюся, це допоможе.
Й іскра повернеться у ваш шлюб. Так?
Так!
Чудово. Як мило.
Бажаю вам мати щасливий шлюб, як у нас із Кіфером.
Залишаю вас із Пенелопою. А я принесу сертифікати, гаразд?
Бувай!
Пане! Коли ви ввійшли? Я вас не бачив.
Ви були заклопотані семінаром. Не хотів заважати.
Наше портфоліо рухається?
Удосконалюю, пане. Майже готово.
Контроль якості.
Чорт! Знаєш,
ти не просто молодець. Ти чудовий!
Ви так гадаєте?
Усі речі на землі — це просто різна форма вібрації.
Правда?
Тож зараз я хочу, щоб ви, люди,
просто вібрували!
- Вібрувати? - Так! Вібруйте!
Вібруйте ось...
Ось так!
Уперед! Зробіть це! Ну-бо! Вібруйте!
Ви відчуєте, як глибоко всередині прокидаються ваші почуття.
Так! Вібруйте. Так!
Відчувайте вібрацію.
Просто вібруйте! Не зупиняйтеся!
Зачекайте тут.
Так, пані Адель?
Моя сестра приїхала.
Вона хоче подивитися будинок зараз.
Зараз?
Пані! Це якось надто зненацька.
Реджина — спонтанна людина.
Якщо не подивиться зараз, сумніваюся, що знайде вільний час.
Вона буде за годину.
Зачекайте, за годину?
Гаразд, добре.
Чому б нам не продемонструвати всі твої нові картини
на грандіозній виставці?
Знаєш, настав час філіппінській мистецькій сцені познайомитися
з маестро Кіфером Реґаладо!
Маестро Кіфер Реґаладо!
Чи справді я заслуговую на це?
«Чи справді я заслуговую на це?»
Трясця, авжеж, заслуговуєш!
Тому я й хочу організувати твою виставку.
- Рей... - Кицю?
Пане...
Хто такий Рей?
Малий... Я сказала малий!
У вас поганий слух. Ходімо, хочу дещо тобі сказати.
- Пробачте, пане. - Бувайте, пане!
- Що нам робити? - Я не знаю.
Нехай просто йдуть додому. Скажи їм, що це терміново.
Ні. Так не можна! Вони за це заплатили!
Що нам робити? Не можна, щоб нас так застали!
- Що? - Я маю ідею.
Пані та панове!
Годі вібрувати.
Гаразд?
Я просто подумав, що, оскільки це наш останній день,
замість групового фото
ми зробимо картину групи в заміському клубі.
Погоджуюся!
Картина увіковічнить пам'ять про важливе зібрання.
Так?
Ви за?
Якщо за, то вирушаймо в заміський клуб.
- Ви йдіть попереду. - Добре.
Ти такий милий!
Гаразд. Ходімо.
Це так довго.
У мене щоки болять.
Зроби це заради ефекту.
Ще й щічний жир зменшиш.
Добрий день, пані Мохаве. Я Джесса Балуарте.
Вітаю вас у «12-ій Кассіопеї»!
Називайте мене Реджиною. А його називайте... Джованні.
Це будинок спроєктував відомий польський архітектор.
Як бачите, дизайн дуже сучасний.
А...
Нехай Джованні зробить свою справу.
- Що? - Він вирішить, чи цей будинок підходить.
Як ви дізнаєтеся, чи Джованні подобається будинок?
Я вегетаріанка й пряма спадкоємиця наших традиційних духовних лідерів,
тому маю духовний зв'язок з тваринами.
Джованні мені повідомить.
- Що це? - А що?
Джованні ніколи не гавкає. Хіба що знайде щось
чи когось!
Джованні!
- Що там? - Кабінет, пані.
- Усередині хтось є? - Ні, пані Мохаве. Я тут сама.
У цьому будинку живуть злі духи! Навіть Джованні це знає!
Ні! Пані, ви помиляєтеся! Джованні, ти помиляєшся!
Повірте мені! Він був освячений!
Я скажу сестрі не купувати цей дім з привидами!
Пані Реджино, прошу! Ще один шанс!
Ми можемо призначити ще один огляд!
- Їдьмо, негайно! - Джованні!
Десять, дев'ять,
вісім, сім, шість, п'ять,
чотири, три, два, один!
Що це, в біса, таке?
А щоб ти здох!
Де я?
Ось тут.
Неймовірно!
Браво!
Талант Кіфера не перестає дивувати!
Знаєте, такі шедеври виставляються в таких місцях,
як «Ґалері де Марсей» у Франції
та Палаццо Ка-д'Оро в Італії.
- Не може бути. - Так! Браво!
Це велика честь бути частиною вашого шедевру.
- Я хочу його купити. Скільки? - Скільки?
Гаразд! Люди! Люди...
Це можна зробити більш елегантно.
Пропоную вдатися...
до аукціону!
Двадцять тисяч!
Двадцять п'ять тисяч.
- Сорок тисяч! - П'ятдесят тисяч песо!
П'ятдесят п'ять тисяч!
Сімдесят п'ять тисяч!
Сто тисяч!
Сто двадцять тисяч!
- Двісті п'ятдесят тисяч песо! - Двісті п'ятдесят тисяч!
Продано!
- Любий, пані Реджина вже поїхала. - Гаразд.
- Бувайте всі! До зустрічі! - Бувайте, люди! На все добре.
Бувайте! Щасти!
Прошу! Залишилося тільки 750 тисяч, і всі наші проблеми зникнуть!
Де ти це взяв?
- Від... - Зачекай!
Зачекай. Чорт, це пані Адель.
Зачекай. Алло, пані?
Я розмовляла з сестрою. Ми придбаємо «12-ту Кассіопею».
Переїдемо наступного року, тож підготуйте будинок!
- Що? - Той будинок мій!
Але вашій сестрі він не сподобався.
Мабуть, вона передумала.
Коли вона повернулася, Джованні безупинно гавкав.
Так він казав їй купити будинок. Чудернацько, еге ж?
Хай там як, підготуйте документи й зателефонуйте мені. Бувайте!
Що?
Пані Адель купує будинок.
Кицю, вітаю! Серйозно?
Вітаю!
Це означає, що ми повернемо всім гроші.
Ще й залишиться два мільйони для нас.
Ми зрештою можемо це припинити!
Вітаю, кицю! Вітаю!
Ти така розумничка!
- У тебе все гаразд? Агов! - Так.
Вітаю.
Десять тисяч років минуло!
А подякувати?
Овва! Ти маєш дякувати, що ми не повідомили про це в органи.
Подяки чекаєш? Зовсім дурний? Це що, різдвяний подарунок?
Босе Ґіл!
Тут усе?
Звісно, Босе Ґіл!
Я казав вам, що не втечу.
Але не дури більше нікого, чув?
Ми всі намагаємося тут вижити.
А ти що плануєш?
Утримувати Джессу шахрайством? Дякуй, що вона тебе не покинула.
Вітаю з продажем. Упевнений, комісія була гігантською.
Коли забронюєш рейс сюди? Тут краще!
- Агов! - Пробачте.
Ви вже всім заплатили, так? Тоді їдь до мене!
Покинь уже Рея! Хіба що хочеш і далі так жити.
Кицю!
ТАТО ВІДЕОВИКЛИК
Тату, я перетелефоную пізніше. Бувай.
- Так? - Я купив булочку й банани.
Поснідаємо.
Спершу закінчу з пранням.
- Авжеж, я допоможу. - Ні, не треба. Іди.
Хліб може обвітритися.
Ти так і не спустилася.
Ти не їла.
Я хотів сказати тобі дещо.
Про що ти думаєш? Така серйозна.
У чому річ? Скажи мені.
Я просто думала, що...
Думала про те, що з нами тепер буде.
Можливо...
Я відвідаю тата в провінції.
Ти їдеш геть?
Я думаю, мені треба осмислити своє життя, Рею.
Твоє життя?
Воно тут. Ось воно. Знову все нормально.
Нормально? І це все?
Ось це все.
Рею...
Рею, що це?
Джессо, я знаю, що ми досі не втілили наші мрії.
Але я знаю, що нам треба бути разом. І ми все зробимо.
Як?
Як? Гаразд, уявімо, що я щойно сказала так.
Яким буде наше життя?
Ось таким?
Не знаю. Якщо хочеш, можемо почати спочатку.
Знайдімо інше житло. У нас іще є два мільйони...
Рею, у мене є.
Це в мене є два мільйони песо. У мене.
Але Рею, це дріб'язок.
Тож уявімо, що я сказала так.
У нас буде сім'я. Будуть діти.
Як? Де ми візьмемо гроші?
Я знайду роботу. Робитиму будь-що.
Якось буде? Такий у тебе план?
І що це за план, Рею?
Спитай себе,
де ми будемо за п'ять років.
Як зараз, разом. Чому це перетворилося на співбесіду?
Бо ти пообіцяв мені, що втілиш наші мрії.
Ти завжди це мені кажеш.
Я хочу знати як.
Я не знаю.
Знаю лише, що кохаю тебе.
А ти кохаєш мене.
Хіба це не мрія? Залишатися разом, що б не сталося.
Ти досі так думаєш? Після того, через що ми пройшли?
Можливо, тебе це влаштовує. А мене — ні, Рею.
Я не хочу такого життя.
Ти більше не кохаєш мене?
Рею, я тебе кохаю.
Але мені це важко.
Важко, що ми дивимося на життя по-різному.
Не знаю, чи можу досі тобі довіряти, вірити у твої обіцянки.
Джессо, мені шкода.
Твоя правда.
Ти дуже довго чекала, коли я дотримаю слова.
Я тобі ще раніше казав...
Я не відмовлюся від тебе.
Джессо, прошу, не відмовляйся від мене.
Сподіваюся, що одного дня ти зможеш її вдягти.
Кицю! Куди ти йдеш?
Доброго ранку! Є хтось удома?
Зібралися кудись?
Я здогадуюся. На відпочинок!
Гаразд. Перед вашим від'їздом
хочу зробити бізнес-пропозицію.
Пробачте, зараз не надто вдалий час.
Ні, це стосується виставки Кіфера.
Я вигадав спосіб зробити захід грандіознішим!
І, можливо, заробити більше грошей!
Ми й далі це робитимемо,
лише не йди.
Пенелопа йде?
Тобто йде від тебе?
Але у вас ідеальний шлюб!
Можливо, ми можемо це обговорити...
Що скажеш, Джессо?
Я мушу йти.
Як ви мене щойно назвали?
Ти це чув, так? Він назвав мене...
Трясця!
Знаєте, мені збіса набридло прикидатися!
Гаразд. Що ж,
лише спробуйте вийти з цього будинку.
Джессо Балуарте.
Реймонде Крусе.
- Пане... - Не підходьте ближче.
Ідіть туди.
Обличчям до вікна.
Ідіть!
Робіть, що кажу, інакше викличу поліцію.
Підступні, недолугі кар'єристи.
Трясця, ви справді підчепили на гачок цих людей у «Віньярд-Гіллз».
Якби ж вони лише знали, хто ви.
Кляті авантюристи. Шахраї, шарлатани!
Я вражений!
Особливо коли ви вигадали ту кляту фіктивну організацію!
Яку, до речі, ми використаємо.
Оберніться.
Ось наш план.
Ми влаштуємо виставку для Рея...
О, пардон,
творів мистецтва маестро Кіфера.
І ми запросимо найбагатших,
верхівку суспільства,
один відсоток!
І ми скажемо їм, що організація
отримає всі надходження за ваші картини.
Як ви дізналися?
Випадково.
Джованні! Що там?
- Просто кабінет. - Усередині хтось є?
Ні, пані! Я тут сама!
Мені байдуже ваше прикидання,
доки бізнес рухається. Знаєте, насправді
я хочу використати ваш дар в обманюванні людей.
Особливо твій.
Ти й твій срібний язичок.
Пам'ятаєш костюмовану вечірку?
Та твоя промова про вуглецевий слід, переробку.
І саме це ми використаємо!
Твій срібний язичок, ти...
Навіщо вам це, пане?
Як це навіщо?
Заради грошей.
Влади.
Гроші — це влада.
Й у всіх тут у «Віньярді», у тих, кого ви ошукали, є все це.
Ви хоч уявляєте, які звинувачення вони висунуть проти вас,
якщо дізнаються про все, що ви скоїли?
Пане, не видавайте нас.
Нам справді були потрібні гроші. Ми були в скруті.
Яка наша частка?
Джесса готова до гри!
Враховуючи мій важіль проти вас —
вісімдесят на двадцять.
Якщо погодимося, ви триматимете рот на замку?
А коли це все закінчиться, ви нас відпустите?
Згода.
Рею, про що ця картина?
Ми справді мусимо робити те, що каже пан Тексон?
Він нас здасть! Ти що, за ґрати захотів?
Хіба це не гірше за те, що ми накоїли?
Джессо.
Знайдімо інший вихід, прошу.
Немає іншого виходу, Рею.
Після всього цього кожен піде своїм шляхом.
Повертайся до роботи.
Сім років тому Кіфер поїхав на відпочинок у сільський...
у сільський регіон... сільські райони Араяту, Пампанґа.
Ласкаво просимо на особливу виставку
творів перспективного візуального художника,
мого коханого чоловіка Кіфера Реґаладо.
Як мій художник і його
прекрасна дружина?
Пане, я думаю, потрібен час, щоб закінчити картини, можливо, це не...
Ні! Гадаєте, я не знаю, що ви робите?
Ви тягнете час.
Пробачте, але ви бідні.
І час вам не по кишені.
Тому беріться до роботи негайно, трясця!
КІФЕР РЕҐАЛАДО
Рею?
О ні.
Рею.
Чому ти тут сам?
Не підходь до мене.
Ти поранишся.
Годі цього. Досить.
Припини.
Як ти?
Ми справді зможемо це зробити?
Хіба твій тато не втратив усе через шахрайство?
Тоді що, в біса, сталося з нами?
Ми перетворилися на шахраїв.
Рею.
Трясця, це все я винен.
Пробач мені.
Іди сюди. Заспокоймося.
Поглянь на мене.
Просто зроби це.
Ми зможемо.
Доки ми разом,
ми зможемо це зробити. Так?
Заспокойся. Вдих.
Видих.
Вдих.
Видих.
Вдих.
Видих.
Вдих.
Видих.
КІФЕР РЕҐАЛАДО 2024
Так! Так, пані.
Ви цього хочете? Гаразд.
Зачекайте. Зробімо фото. Добре.
Вітаю! Я ви?
Шановні гості та колеги-ентузіасти мистецтва,
ласкаво просимо на цю особливу виставку
творів перспективного візуального художника,
мого коханого чоловіка
Кіфера Реґаладо.
Звісно, цей захід був би неможливим без допомоги
глибоко шанованого арт-дилера пана Венделла Тексона.
Усі надходження з цього заходу будуть передані в фундацію «Саншайн»
для розширення освітніх можливостей
та допомоги малозабезпеченим дітям.
Якщо ви бажаєте придбати одну з робіт Кіфера,
підійдіть до пана Тексона.
Та якщо у вас виникнуть запитання щодо художнього виконання
чи технічних аспектів шедеврів пана Реґаладо,
можете самостійно звернутися до пана Кіфера після нашої екскурсії.
Почнімо.
Агов, будьмо.
Я хочу, щоб після цієї виставки ти намалював ряд нових картин.
Потім я виставлю їх в аукціонному домі й скажу, що придбав за п'ятсот тисяч.
- Продамо за 700 тисяч. Потім... - Я думав, на цьому все.
- Ми ж говорили, що... - Ні!
Рею, я знаю всю правду про тебе.
А правда варта твого життя.
Вітаю!
- Венделле! - Пані сенаторко.
- Ви приїхали. Дякую! - Звісно!
Кіфере, познайомся з пані сенаторкою Лі Ламароса.
- Рада знайомству, Кіфере. - Добрий вечір, пані.
Усе блискуче.
Знаєте, нам потрібен мурал для нового крила Сенатського палацу.
Я вас найму!
Фантастично!
- Венделле! - Вітаю, пане!
Кіфере, познайомся, це доктор Г'юберт Десена.
Гендиректор Манільського міжнародного музею образотворчих мистецтв.
З наступного тижня наш музей відвідають представники різних країн.
Хочу запросити пана Реґаладо прочитати місячний курс лекцій
на нашому майбутньому симпозіумі...
- Трясця. - Пробачте.
- Куди ти зібрався? - Годі цього. Покінчімо з цим просто зараз.
Ми лише почали.
Як ти?
Хочеш спершу відпочити?
- Джессо, я більше не можу. - Рею...
Поглянь на мене.
Просто зробімо це. І все. Прошу.
Джессо, пан Тексон не зупиниться.
Доки він знає правду, він нас не відпустить.
Знаю, але... Рею, що ми можемо зробити?
- Рею... - Я подбаю про це.
Рею!
Я все візьму на себе.
Джессо, пробач, що не втілив твоїх мрій.
Ти гідна кращого життя. Я вірю в тебе.
У тебе все може бути краще.
Іди. Їдь геть.
А ти?
Рею...
- Рею. - Іди негайно. Доки ще можеш.
Рею!
Пані та панове, прошу хвилинку вашої уваги. Так?
Так, Кіфере?
Хочу зробити оголошення для всіх вас.
- Кіфере... - Стійте там!
Не наближайтеся, стійте там!
Хочу, щоб ви всі знали,
що моє ім'я не Кіфер.
Що?
Мене звати не Кіфер Реґаладо.
Я Реймонд Крус.
Це я вигадав Кіфера Реґаладо.
Я не художник.
Що стосується фундації «Саншайн» —
її я теж вигадав.
Пробачте,
що прикидався й ошукав вас.
Я це все зробив тому,
що нам були дуже потрібні гроші.
Я не схожий на вас, вам легко досягти своїх мрій.
Ви можете мати те життя, якого захочете.
Хай там як, я спробував.
Я зробив це лише тому, що кохаю одну людину.
Щоб я міг
подарувати їй омріяний будинок, якого вона завжди хотіла, прекрасне життя...
бо саме так роблять, коли когось кохають.
Роблять усе, щоб зробити життя легшим.
Але ні.
Я не зміг цього зробити.
Не зміг.
Тому зараз я можу лише
визнати все.
Кіфере.
Тобто Реймонде.
Ти знаєш, що ми мусимо звернутися до органів, так?
- Так! - Викличте когось.
Треба викликати поліцію.
Де Пенелопа?
Її ти теж ошукав?
Венделле! Що він таке каже?
Пробачте, пані сенаторко, але це для мене новина!
Ти мене обдурив!
Сказав, що давно їх намалював!
Сказав, що твої роботи виставляються у всьому світі!
Який ти паскуда!
Я? Я це зробив тому, що був у відчаї,
а от ви, бляха, багатій і клятий ненажера!
Пані та панове! Особливо ті, хто виписав чек
пану Венделлу Тексону. Познайомтеся з організатором!
Він знав правду й використав її заради своєї вигоди!
Брехун! Ти справді маєш дар вигадувати небилиці!
Тебе й твою дружину треба звинуватити в шахрайстві!
Я знала! З першого разу, коли побачила, як ви двоє
спарюєтеся в басейні, мов дикуни! Правда ж?
І на полі для гольфу! Я знав, що ти не один з нас!
Пані Сеґовія знає, що ви робите з її будинком?
Зачекайте. Викличте хтось поліцію!
Я можу все пояснити!
ПОЖЕЖА НАТИСНУТИ — ОПУСТИТИ
Ти все зіпсував!
- Пане. - Ви за це заплатите!
- Пане... - Думали, що це вам зійде з рук?
Що житимете щасливо?
- Пане, заспокойтеся. - Стули пельку!
Думаєш, вони тобі повірять? Що ми працювали разом?
У мене респектабельна репутація!
А ви обоє — ніщо, звичайнісінькі кар'єристи!
І мене шкода, та я покладу цьому край.
- Ваша історія кохання закінчиться зараз! - Пане!
Рею, ми мусимо йти!
Рею, приїхала поліція! Ходімо!
Джессо, тікай!
Рею!
Як ти?
Джессо...
Я думала, що не зможу жити бідно.
Але я знаю, що не можу жити без тебе, Рею.
Рею, прошу, не вмирай. Ти мені потрібен.
Ти мені потрібен, Рею.
Викличте швидку, прошу!
Швидку! Його підстрелили! Рею!
- Рею. - Він не помре.
Звідки вам відомо? Ви Бог?
Ви Бог? Ні, еге ж? Тому замовкніть!
Рею! Рею, не кидай мене.
- Ти мені потрібен, прошу, пробач. - Я думав, кожен піде своїм шляхом...
Ні! Не буде цього! Я відмовляюся від цих слів, не кидай мене, Рею!
Рею!
Дурню, чому ти смієшся?
Мене не підстрелили.
- Чортів недоумок! - Овва! Боляче.
- Чому ти лежиш? - Я спіткнувся!
Ти спіткнувся саме тоді, коли треба було тікати?
У мене в голові дзвенить.
Тоді кого підстрелили?
Агов! Чортова поліція! Що ви зі мною зробили?
Ви не знаєте, хто я такий? Я Венделл Тексон!
Я друг сенаторки Лі! Я друг вашого генерала!
Я дружу з конгресменом!
Здавайтеся! Маєте право зберігати мовчання...
Знаю! Ми здамося, просто зачекайте, гаразд?
Я Джесса Балуарте,
мені 25 років,
кар'єристка,
шахрайка,
винна в тому, що скористалася вашою добротою.
Та понад усе
я винна,
бо не цінувала того, що маю.
Рею,
коханий,
пробач мені.
Пробач, що шукала щось інше,
що переслідувала мрії,
але Рею, скажу щиро,
я просто хочу знайти людину, яка любитиме мене такою, яка я є.
І це ти, Рею.
Пробач, що не цінувала тебе.
Пробач.
- Зачекай. - Чому?
- Стій тут. - Чому?
Джессо...
Що вона робить?
Рею...
Пане Реймонде Крусе,
одружишся зі мною?
Зачекай, ти хочеш одружитися, щоб я не свідчив проти тебе?
Я хочу одружитися, бо кохаю тебе, недоумку.
Ти одружишся зі мною? Хоч ми й бідні?
- Я більше не хочу бути багатою. - Але тепер я злочинець.
Я теж. Яке їхало, таке здибало!
А як щодо будинку?
Мені байдуже! В'язниця однаково більша.
Як це буде?
Ми довго не бачитимемо одне одного.
Байдуже! Я хочу бути пані Реймонд Крус!
Просто скажи так! О боже!
Скажи так!
Поліція каже тобі сказати так!
Так!
- Я тебе кохаю. - Я тебе сильніше.
- Я кохаю сильніше. - Я кохаю сильніше.
- Я сильніше. - Я сильніше.
«Лос ґейтс»!
Можна вже вас арештувати?
Коли закінчите, сядете в авто, гаразд?
КІЛЬКА РОКІВ ПОТОМУ...
- Прекрасно, еге ж? - Так.
Чесно кажучи, квіти, які ти обрав, ідеальні.
- Ти ідеальна. - Справді?
І дуже гарна.
Мені здається, чудово буде святкувати тут
дні народження майбутніх дітей, еге ж?
Твоя правда. Тут гарно.
- Знаєш, що я думаю? - Що?
Думаю, ти будеш дивовижною мамою.
А ти будеш ідеальним татом.
Джессо! Рею!
- Пробачте, ми просто задивилися. - Пробачте.
Мені подобається, що ви зробили з будинком,
дизайн просто чудовий.
- Дякую, пані. - Дякую, пані.
Ви справді знаєте, що хоче бачити клієнт.
Як ви це робите?
- Досвід! - Гаразд, закінчуйте тут.
Покупець скоро буде. Гаразд?
- Нехай щастить. - Бувайте, пані! Дякую.
- Ходімо? - Ходімо!
- Упораєшся? - Так!
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька