Elle, melle, deg fortelle
Skipet går, ut i år
Elle, melle, deg fortelle.
Her er jeg.
Kanskje jeg burde ha valgt første etasje.
Hva skjer?
Herregud!
Dette blir gøy!
Dette er så teit.
Jeg vil ha et helfigurspeil. En silkeunderkjole.
En madrass.
Og et teppe!
I mikrofiber.
Et bærbart toalett.
Null won igjen!
Mat og drikke blir gitt.
Hva med et bord?
Proteiner.
Jern. Perfekt.
Så fin!
For noen morsomme ansiktsuttrykk.
"Morsomme"?
Vi fant nettopp ut at premien er ulik for hvert rom.
Alle burde si hva deres er. Hvor mye får dere?
Jeg får 80 000 won i minuttet.
-Får du 80 000? -Jeg får 30 000 won.
-20 000 won. -130 000.
Vent. Hva sier dere? Får alle forskjellig?
Og du, 7. Etasje?
-Hvor mye tjener du per minutt? -Jeg får 210 000 won.
Og 8. Etasje burde få nøyaktig 340 000 won.
Hvordan vet du det?
Regnet du ut tallene i hodet?
Nei. Hvis du tenker på premiepengene fra første til åttende etasje,
er det et generelt mønster.
Legg sammen de to foregående tallene for å få det neste.
1. Etasje sa han får 10 000 won. 2. Etasje får 20 000.
Ja.
Du har rett.
Ja. En pluss to er lik tre.
Derfor får 3. Etasje 30 000 won.
Ja, jeg får 30 000 won.
Jeg er rett over 3. Etasje i fjerde etasje.
2. Etasjes 20 000 pluss 3. Etasjes 30 000, gir meg 50 000.
Vent. Jeg får 80 000 won…
Summen av 3. Etasje og 4. Etasjes premiepenger.
-Neste etasje er… -6. Etasjes er 5 pluss 8, 130 000.
Det samme gjelder meg, og jeg får 210 000 won.
Slik får 8. Etasje…
340 000 won.
Det stemmer.
Fibonaccitallene.
FIBONACCI 1190 - 1250
Jeg har hørt om det.
Hva har det med premiepengene å gjøre? Hvorfor gjelder det her?
Jeg aner ikke vertenes hensikt.
Men de virker som en interessant gjeng.
Fibonaccitallene skaper det gylne snitt.
-Det gylne snitt? -Ja.
Hvert ledd i Fibonaccitallene er lik summen av de to foregående tallene.
Grenseverdien for forholdet mellom to påfølgende fibonaccitall er 1,6.
Forholdet 1:1,6 kalles det gylne snitt, for det gir mennesker en trygghetsfølelse
og oppfattes som vakkert.
Forholdet mellom et kredittkorts sider er nær det gylne snitt.
De etasjekortene vi plukket opp på vei inn er tilfeldigvis…
På størrelse med et kredittkort.
Men er ikke det urettferdig?
Det var tilfeldig.
-Det er forjævlig. -Dere valgte dem selv.
Slutt å syte, og la oss ta en titt på alles rom.
8. Etasje får 340 000 per minutt, 489,6 millioner won per dag.
7. Etasje får 210 000 per minutt, 302,4 millioner per dag.
6. Etasje får 130 000 per minutt, 187,2 millioner per dag.
5. Etasje får 80 000 per minutt, 115,2 millioner per dag.
4. Etasje får 50 000 per minutt, 72 millioner per dag.
3. Etasje får 30 000 per minutt, 43,2 millioner per dag.
2. Etasje får 20 000 per minutt 28,8 millioner per dag.
-Dette er så lite. -Pass hodet.
1. Etasje får 10 000 per minutt, 14,4 millioner won per dag.
Det er så irriterende.
Jeg kunne ha valgt åttende etasje.
Ingen vits i å angre nå.
Vi valgte kortene tilfeldig.
Jeg hadde ikke noe valg. Det var bare to kort igjen.
Du valgte likevel bedre enn meg.
Og vet dere…
Hva slags show unnlater å gi oss så viktig informasjon?
Showet burde være ulovlig. Vi bør anmelde det.
Men dere er så heldige.
Jeg synes 10 000 won per minutt var mye.
Å, 1. Etasje.
Unnskyld.
Vi burde ha vært mer omtenksomme.
Hva?
Nei, det går bra.
Jeg mente ikke å gjøre deg forlegen. Jeg var bare uheldig.
Jeg kunne valgt et annet kort.
Dessuten ville bein som dette
voldt meg problemer med en høyere etasje.
For noen ansiktsuttrykk!
Er det morsomt?
Den lille…
Hva? Ingen gjorde noe galt.
Slutt å skylde på hverandre.
Vi valgte ikke høyere etasjer med vilje.
Det var dagens kardio!
Uansett om man får 10 000 eller 340 000 i minuttet,
så har vi jo samme mål, sant?
Å holde showet gående så lenge som mulig
og maksimere profitten vår.
Er ikke det målet?
Dette er sykt, men han har rett.
Hvis dere er ferdige med å syte, kan jeg gå og spise?
Ja, la oss få oss noe mat alle sammen.
Kom igjen.
Maten og vannet. Hvor mye sender dere ned?
Det er kjipt nok med mindre penger i de nedre etasjene.
Skal vi spise mindre også?
Nei da.
Jeg kom på en måte å dele maten likt på.
Kan jeg forklare?
Hver person tar én matpakke.
Alle tar én per person, som er rettferdig.
Det ser godt ut.
Showet er en ekstrem situasjon.
Å samarbeide er det aller viktigste.
Vi må stå sammen og stole på hverandre.
Det betyr at det er fire igjen etter at 1. Etasje tar sin.
Hva?
Hvorfor gir vi ham fire til?
Nei. Han får ikke alle fire.
Ingen sulter om vi tar en hver.
Men om noen vil ha mer,
kan dere komme ned i første etasje og dele det som er igjen.
Et system der ingen taper. Alle må gi opp litt,
men alle kan dele restene, så ingen går glipp av noe.
Det vil skape tillit blant oss.
Ta de krydrede.
-Disse? -Ja.
Hvorfor?
De er sterke.
-Er du ferdig? -Spis opp.
Nam. Det er godt.
-Vet du hva som venter oss? -Hva?
Det er skummelt å ikke vite hva vi har i vente.
Du sa du ikke visste hva vi har i vente,
så du var redd.
Ja. Jeg tror jeg aner hva de vil ha.
-Hva da? -Hei!
Hva gjør du?
Hva faen gjør du?
Vi har bare 15 minutter igjen!
Hvilken ser bedre ut?
Hun kjøpte ikke dem med tid, vel?
Hvis du vil kjøpe klær, kjøp dem på rommet ditt!
Ikke kjøp dem her ute!
Jo, ellers kan jeg ikke bruke dem her ute.
Jeg vil bruke dem her ute.
Badedrakt? Vi har ikke vann.
-Til soling. -Din syke kjerring.
Har du et dødsønske?
Snakk om det. Ikke skrem henne.
På grunn av dette?
Vi kan alltids forlenge tiden.
Hvordan gjør vi det?
Er det ingen som vet hvordan man forlenger den?
Det er trappene!
-Trappene? -Ja.
Det er mange trapper her.
Tiden forlenges når vi går i dem.
-Har du bevis? -Bevis?
Vent. Hva var det igjen?
Slutt å tulle og si det.
Bare hvis du sier unnskyld.
Hva?
Jeg sier det hvis du sier unnskyld for at du bannet til meg tidligere.
-Jeg sier unnskyld isteden. -Vi har ikke tid. Ut med det!
Det var visst et nei.
-Jævla kjerring! -Bruk ordene dine.
-Hva er problemet? -Si unnskyld.
Ser du dem?
-Nei! -Det får ikke ende slik.
Dette er en unik mulighet!
Blås i bevis. Vi har under ti minutter!
-Ok. -Vi prøver.
Faen heller! Går den opp?
Den minker fortsatt!
Under 30 sekunder igjen!
Er det over? Uten videre?
24 timer igjen!
Det var det jeg sa.
Det er trappene.
Det er det vi har gjort, sant?
For å sjekke alles rom og hente matpakkene?
Jeg så at tiden ble forlenget da!
Jeg er ganske smart, sant?
Vi hadde oppdaget en skjult regel.
Å gå i trappa forlenger tiden.
BRUK TID, TJEN PENGER
FORLENG TIDA MED Å GÅ I TRAPPENE
Jeg trodde det var over. Det var nære på.
Ja. Jeg tror jeg aner hva de vil ha.
Konflikt. De vil vi skal kjempe mot hverandre.
Angrep utenfra får oss bare til å samarbeide og holde ut.
Men interne konflikter…
Hvis vi faller fra hverandre internt, er det uopprettelig.
Ja, vi må samarbeide og holde ut.
Han 7. Etasje er en smart fyr.
Jeg må rasjonere, så jeg ikke må kjøpe mer.
Tre…
To flak bør holde.
Det var ikke nok.
Jeg blir så forbanna.
Jeg får 40 millioner per dag. Jeg burde ikke spare på slike ting.
Ikke vær feig. Kjøp det! Ja!
Jeg slår på stortromma. Gi meg et bærbart toalett.
Ett enkelt et.
Ja.
Kom med det.
Kan jeg få pengene tilbake?
Drittkjerring.
Tenk at hun kjøpte klær. Jeg blir så forbanna.
Pokker. Hun er så irriterende.
Vi gjorde det bra.
Dette er til oss senere.
Se så mye penger vi tjente.
Ok, skal vi sette i gang?
TRAPPELØPING
+210 000 WON +20 000 WON
+30 000 WON +50 000 WON
+340 000 +80 000
+130 000 WON +10 000 WON
Siden trappeløping forlenger tiden løp vi opp og ned
til hjertet var nær ved å sprenges og beina ristet.
Jo mer tid, jo mer sultne ble vi, så første etasje ble populær.
Vi var utslitte hver kveld, men vi kunne ikke klage.
Jeg føler ikke at jeg har spist.
Å spise ett måltid om dagen
i tillegg til å småspise restemat er knapt nok.
Vi går opp og ned trappene om og om igjen.
Det er for mye.
Selv om prisene var 1000 ganger mer, vil jeg gjerne kjøpe mat.
-Som pølsene nede. -Jeg vil ha burgere.
Fritert kylling.
La oss dele på det.
Vi deler opp arbeidet.
Skal vi dele oss i to lag og løpe i trappene annenhver dag?
Ja. Én dag på, hvile den neste.
Vi gir restematen til laget som jobbet, slik at de får to måltider om dagen.
Ett måltid burde holde på fridager.
Ja. Jeg er enig.
Ett måltid er nok når vi ikke jobber. Bedre å hvile, sant?
Jeg er også enig.
Samme her.
Da prøver vi det.
La oss se hvor mye tid vi får.
Hva om vi deler oss sånn?
Jeg bytter lag. Vi kommer ikke overens.
Meg?
Er noen villige til å bytte lag med 2. Etasje?
Sutrepava. Bøllen.
Gærninga.
Hvem vil være på det laget? Vi vet hvordan det vil gå.
Unnskyld meg. Jeg blåser i hvilket lag jeg er på.
Så bra. To menn på hvert lag er perfekt, sant?
Ja, så flott.
Det var en god idé å dele seg i to lag.
Forespeilingen om en hviledag, tross hardt arbeid, er nok til å motivere.
Og det beste er
at du kan spise så mye du vil de dagene du jobber.
"De som ikke jobber, skal ikke spise."
Gikk det bra?
-Jeg skadet nesten ryggen! -Beklager, 4. Etasje.
-Sikkert. -Unnskyld.
Jeg er veldig lei for det.
Går det bra?
Ja, det går bra.
Tørk av deg fliret og sett i gang.
Vi tjener ingen tid på grunn av deg.
Hva gjør du?
Jeg tar over.
Hva?
Hvil deg litt. Jeg tar over.
Er det greit?
-Nei, jeg kan… -Glem det.
Jeg blir stiv av å ikke trene.
Jeg kan…
Beundringsverdig.
DAGEN ETTER
-Du må være sliten etter to dager på rad. -Det går bra.
DAGEN ETTER
Skal jeg hjelpe eller ikke?
Hjelpe? Eller ikke? Skal jeg hjelpe eller ikke?
Hjelpe eller ikke? Hjelpe eller ikke? Vent…
Unnskyld meg! 1. Etasje.
Gå og hvil, 1. Etasje. Jeg gjør det.
Hva?
Nei, herlighet.
-Jo. -Jeg må gjøre det i dag.
Seriøst. Jeg spiste for mye i går. Jeg trenger å fordøye det.
-Ja, så bare gå og hvil deg. -Herlighet.
-Jeg er lei for det. -Det går bra.
Slipp meg forbi.
Unnskyld meg. Unna vei.
Vi er også slitne.
Vi løper som om livet står på spill.
-Sett deg. -Sitt her.
Jeg avlaster en lagkamerat. Jeg er bare helt rå.
Jeg fikser dette!
Du kan ikke bare sitte her, 3. Etasje.
-Opp med deg. -Gi meg fem sekunder til.
-Kom. Reis deg. -Det er ikke…
-Prøv å reise deg. -Forsiktig. Ja.
Ta en matbit.
-Nyt maten. -Takk.
-Denne veien. -Skal du spise?
-Hva? -Skal du virkelig spise?
Gi deg, 4. Etasje.
Helt ærlig, burde ikke 3. Etasje spise i stedet for?
Trenger du begge måltidene når du ikke har jobbet?
Du tror du er så smart.
Du får én ekstra siden 8. Etasje ikke spiser.
Så slapp av.
Jeg sier ikke at du ikke skal spise.
Jeg sa bare at det er urettferdig.
Du burde spise…
Gå inn, 3. Etasje. Du overtok jobben min i dag.
-Ja visst. -Ikke vær latterlig.
Tror du vi jobbet for deg for å få mat?
Han kan ikke spise med god samvittighet? Eller hva?
Nei, du har rett.
Blås i dem. Bare gå og spis.
De sutrer fordi de er lei og slitne.
Ja, hun har rett.
Gå og spis, 1. Etasje. Det er bare sånn det er.
Ikke tenk på meg.
Nei. Vær så snill.
Gå du. Gå og…
Bare gå inn og spis.
-Takk, 3. Etasje. -Ja visst.
-Nei, han… -Kom igjen.
Gå og spis. Han sa det var greit.
Det er greit, sant?
Ja visst.
På grunn av denne drittsekken endte jeg på dette gudsforlatte stedet…
HAR TROEN PÅ DEG
…og løper opp mer trapper enn i et helt liv, din kødd.
SLEIPING
Alt er din feil.
Beina mine.
Maten er her.
Hva er alt dette?
Hva faen?
-3. Etasje. -Ja?
Noe kom ned, sant?
Jeg trodde det var mat, men de sendte bæsjeposer!
-Herregud. -1. Etasje ba meg sende dem.
Jeg har tenkt litt over det.
Jeg er ikke god til å gå i trapper og folk hopper stadig inn for meg,
så jeg kom på noe jeg kan gjøre for å hjelpe.
Altså…
1. Etasje sa han var lei for at tilstanden hans hemmet oss.
Jeg tenkte vi ville være skuls hvis dere sendte ned…
…avfallsposene til meg.
Seriøst?
Mens han overveide hva han kunne bidra med i stedet for fysisk arbeid,
fikk han øye på vareheisen.
Det slo ham at vi kunne sende andre ting enn mat med den.
1. Etasjes forslag og vårt samtykke etablerte en sanitetsarbeider blant oss.
Når alle utfyller sin rolle,
er samfunnet i balanse og fungerer problemfritt.
1. Etasje fant sin. En ny egenverd han kunne forhandle med.
TAKK
De mindre sultne deler maten sin.
Hvil deg litt.
Jeg tar over.
De godt trente deler arbeidskraft.
De som ikke kan det, tilbyr rommet sitt til fellesskapet.
Alt i alt, en fair avtale.
Ses senere.
Hallo, 1. Etasje.
La meg gjøre det mer behagelig for deg.
Det trengs ikke. Det går bra. Gjør det senere.
Ferdig å spise, 3. Etasje?
Nei, jeg spiste for fort. Jeg er dårlig i magen.
Ja vel.
Hva ser du på?
Tiden…
Den forlenges uregelmessig i det siste.
Den skjøt opp før midnatt i går, men nå har den stoppet.
Er det fordi vi ikke løper nok?
Jeg vet ikke. Alle gjør jobben sin.
Så du det? Vi fikk nettopp ti ekstra minutter.
Men alle tar en pause etter maten. Gikk noen opp?
Faen. Hva er galt med den greia?
De har blitt gjerrigere med tiden.
Den går så vidt opp.
Vil de at vi skal øke arbeidsmengden?
Det er ikke et toppidrettssenter.
Jeg er lei.
-Hva sa du? -Hva?
Jeg gidder ikke mer.
Vi kan ikke bare slutte å jobbe.
-Hva mener du? -Det er ikke gøy lenger.
-Lykke til, dere tre. -Hold kjeft og gjør det!
Hvorfor det?
Burde ikke du jobbe hardere enn oss andre?
Du tjener mye mer enn oss.
Burde ikke du anstrenge deg mer enn oss?
Burde ikke du og de i de nedre etasjene jobbe hardere i stedet?
-Hva? -Tenk på det.
Dere vil ikke bruke deres egne penger,
så dere har brukt tid til å kjøpe dopapir, våtservietter og andre ting.
Hvis vi bruker tid til å kjøpe ting
betaler ikke vi i de øvre etasjene mye mer enn dere?
Gærninga…
Tid er tross alt penger her.
…tar ikke feil.
En time er verdt 1,2 millioner for 2. Etasje,
men 20,4 millioner for 8. Etasje.
"Ha det."
Siden vi bruker tiden vi deler,
bruker de øvre etasjene mer penger.
Hun er mye skarpere enn jeg trodde.
La oss fortsette å løpe i trappene i stedet for å krangle.
Ellers avsluttes showet!
Vi løper med dem.
Vi bør hjelpe til.
Sikker på at trappene gir oss mer tid?
-Hva? -Det er rart.
Vi har løpt i trappene i samme fart, ikke sant?
Drittkjerring.
Vi har tapt tid, ikke tjent tid.
Tenk om den ikke går opp lenger?
Du har rett.
Vi har holdt på i over seks timer.
Uten å tjene tid.
Det er snart midnatt, så vi må stoppe. Vi kan ikke gjøre mer i dag.
Hva? Den gikk nettopp opp.
Den gikk opp!
-Tjue minutter? -Ja!
Opp 20 minutter, sant?
Den må henge etter.
Den virker visst igjen.
Jeg visste det. Vi var redde uten grunn. Jeg visste det.
-For en lettelse. -Ja.
Jeg er så glad.
Den går vel opp, selv om det tar tid.
Det er midnatt.
Vi må gå inn.
Godt jobba i dag.
Vi må gå inn. Bra jobba.
Kom ut, alle sammen! Kom ut hit!
De har ikke gitt oss tiden vår. Fort, kom ut!
Begynn å løpe.
Alle sammen!
Løp. dere.
Men vi fikk ikke tid for gårsdagens arbeid.
-Tenk om det er bortkastet igjen? -Det er vår eneste mulighet.
Begynn å løpe i trappene, folkens!
Dette er noe dritt.
-Hun falt! -4. Etasje!
-Vent. Det er et epilepsianfall. -Hva?
Det er epilepsi! Ikke rør henne!
-Å, epilepsi. -Vent, vi må…
Har du medisinsk kunnskap?
-Jeg var sykepleier. -Er det medisin mot dette?
Hun trenger fenytoin.
Bli der du er.
-Hva snakker du om? -Ikke gjør noe. Hun dør ikke.
-Hva? -Epilepsi dreper ikke.
Hun kan få hjerneskade.
Medisinen er ikke billig.
Hvis vi bruker opp den lille tiden vi har, er spillet over!
Du er ikke engang menneskelig.
Ikke gå i veien for meg.
Vi trenger medisin mot epilepsi! Fenytoin!
Så festlig.
Ser dere ikke det jeg ser?
Ser dere ikke det?
Førti timer?
Dette er så gøy.
Det var ikke trappene
som ga oss mer tid.
Hva var det, da?
Hva var det?
Hva gir oss mer tid?
Det må være…
…underholdende å se på.
FENYTOIN
Tekst: Cathrine Hvidsten Jenkins