-Мамо! -Так?
Чому ми їдемо додому?
Ти казала, що я маю побути в лікарні, щоб одужати.
Ти й удома можеш одужати.
Давненько ти вже не була вдома, правда?
Але мені тут подобається.
Тут тепло, і ліжко є.
Татко полагодив обігрівач.
Тобі більше не буде холодно. Гоп!
Я допоможу.
-Дякую. -Да-ін їде додому.
А ти, тату?
Сонечко, почекай на мене вдома.
ЦИРК СЛОНІВ
Ти й оком не моргнеш, як татко приїде.
Ти поїдеш перша, Да-ін.
Як вони могли? У неї ж рідкісна хвороба!
Ми не маємо грошей.
І що? Як так можна?
Як можна вигнати з лікарні хвору дівчинку?
Їм начхати, якщо вона помре?
Дякую, що позичив автівку.
Поїздка на метро була б нелегкою для неї.
Вона комфортно добереться додому.
І…
не забудь, що я просив.
Може, ще подумаєш? Твоя донька так тебе любить!
ЛІКАРНЯ ІЛЬЙОНА
СТРАХОВИЙ ПОЛІС ЗАСТРАХОВАНА ОСОБА: НО САН-ГУК
ШОУ 8
Будь ласка, прокинься!
Спати не можна!
Я кажу, спати не можна!
Треба забиратися звідси.
Та зберися вже!
Прокинься!
Прокинь…
Ти прокинувся?
Прокинувся…
Попий води.
Що означає «треба забиратися»?
Не кричи, вдай, що нічого не сталося
і поводься спокійно, гаразд?
Слухай уважно.
Кімнату можна змінити.
Це коштує мільярд вон.
Звучить знайомо, еге ж?
Пам'ятаєш, як Номер 1 торочив, що хоче заробити мільйон вон?
Я й гадки не мала, що йдеться про це.
Він багато чого терпів.
Він увесь час мав таємний план змінити кімнату.
Номер 1 запропонував об'єднатися,
щоб скинути Номер 8 і побороти її маніпулювання й тиранію.
Звісно, він запропонував,
оскільки я ризикую життям заради всіх,
щоб я обрала кімнату перша.
Тобто він каже, що восьмий поверх — мій.
Хто ж відмовиться від такої пропозиції?
Якщо ти згодна, тричі поворуши носом.
Нас більше.
Не краще просто напасти на неї?
Сумніваюся, що вона позастрелює нас усіх.
Бах!
Хіба це не сексуально?
Даруй?
Як бризкає кров.
Досить авангардно.
Хочу стріляти по-справжньому.
Не в бляшанки з фарбою,
а в людей.
Може, краще буде,
якщо я всіх застрелю…
«І покінчу із цим шоу».
Дослівно.
Я так боялася, що вона мене пристрелить!
Навіть не думай про те, щоб іти проти неї.
З нею краще бути обережним.
А що як
напасти на неї вночі?
Бачиш…
Останнім часом вона не спить уночі.
Що?
Ну…
вона малює.
Вона вже намалювала картини під назвами від «Номер 5» до «Номер 9».
Я впевнена, що вона й зараз за нами спостерігає.
Це треба зробити вдень.
Коли виходить сонце, вона грає в гольф біля квадрата.
Чудовий удар! Неймовірно!
Вона купила ще якусь зброю?
«Зброю»?
Її новинка — Коко.
«Коко»?
Так і не скажеш,
але він — втілення зла.
Після гри в гольф вона завжди приймає ванну в кімнаті.
Так, ти з кожним днем граєш краще.
Це наш єдиний шанс.
Дякую.
Це єдина мить, коли пістолет не при ній.
Можна ввірватися, забрати пістолет і напасти на неї.
Без рукопашного бою, звісно, не обійдеться,
тож треба, щоб хтось узяв це на себе.
Я зроблю це.
Я можу.
Але…
є ще одна проблема.
Яка тут ще в біса може бути проблема?
Розв'язати й звільнити вас — нікому.
Що?
Коли вона грає в гольф,
я мушу подавати їй ключки.
Номере 8, прекрасний удар!
Є ще ж Номер 5.
Що ти там робиш?
На сонечку так хороше, правда?
Вона єдина,
хто може вільно пересуватися, крім тебе.
Ти мусиш переконати її за будь-яку ціну.
Номере 4…
ти наша єдина надія.
Будь ласка.
Ти ж упізнаєш мене, так?
Авжеж. Ти наш любий Номер 4.
-Чудово. -Що таке?
Ходімо зі мною на секундочку.
Ти останнім часом постійно сама,
і я хочу потеревенити.
Може, побазікаємо?
Це ж мої улюблені тарілки!
Я поцупила їх у Номера 8, щоб подарувати тобі.
До речі, як так сталося, що ти потрапила сюди?
Ти не схожа на бідну.
Я бачу людей наскрізь.
Колись я була заможною.
Але я втратила всі свої гроші.
Як?
Мій чоловік був відомим дерматологом, тож він багато заробляв.
Але він не поважав мене
й постійно мені зраджував.
Я пішла в клуб, щоб випустити пару.
Я не встояла перед його ніжними словами.
Він попросив позичити йому грошей.
І я віддала йому наш будинок, клініку мого чоловіка й усі наші гроші.
Коли я нарешті прозріла, мій чоловік уже подав на мене в суд —
і я залишилася ні з чим.
От сучий син!
Ні, то я була дурна.
Я постійно себе обманюю.
От вийдеш ти звідси —
і прикінчиш тих виродків!
З такими грошима, найняти кілера — як кишенькові гроші витратити.
Господи!
З твоїх вуст це звучить весело.
Дякую, Номере 4.
Номер 4 вклала всю душу, щоб переконати Номер 5.
Вона розповіла про Номера 1, про мільярд вон
і про те, як усі були виснажені від психологічних тортур.
І навіть додала розповіді трагічності.
Я можу чимось допомогти?
Просто роби те, що я кажу.
Я зроблю це.
Що завгодно.
Номере 5…
Але…
Є одна умова.
Нарешті настав день «Ікс».
Гаразд. Зіграємо в гольф?
Та почався він невдало.
Може, сьогодні відпочинемо?
Коко теж утомився.
Тоді тобі й поготів треба позайматися!
Коко, якщо ти почуваєшся мляво,
тобі слід більше рухатися.
Іди-но сюди, золотко!
Хороший песик! Ходімо.
Я розклала перешкоди й поле — усе готове.
Так весело буде!
Та завдяки кмітливості Номера 4 усе знову пішло за планом.
До речі,
про що ти розмовляла з Номером 5?
Перепрошую?
Ну, ви плакали й обіймалися.
-Так цікаво було, я вже хотіла йти до вас. -А, тоді?
Ти й так усе бачила.
Ми ділилися старими історіями й таке інше.
Гарний удар!
Ти сьогодні прекрасно замахуєшся!
Як називається цей рух?
Це просто щось!
Ти як Пак Се-рі.
Може, трохи ускладнимо?
Як ти?
Усе гаразд.
Куди подівся м'яч?
Мабуть, далеко закотився.
Дуже далеко.
І не кажи!
Номере 8, здається, попередній покотився туди.
Пошукай там.
-Ось там? -Так.
Там. Ось там!
Тут, так?
То був прекрасний удар!
Ну ж бо! Вставай!
Стривай. Мої ноги!
Це через те, що ти довго не рухалася. Випрями їх.
Ти сьогодні неймовірно замахуєшся!
-Просто нереально! -Думаєш?
Коко, що сталося?
Коко, усе гаразд?
Коко, все добре.
Щось не схоже.
-Я так хочу спати! -Як ти, Номере 3?
Зберися!
І плечі болять.
Я не можу зібратися.
Залишився ще номер 7.
Я чесно не можу встати.
Я можу заснути.
Не можна тебе так залишати. Вставай. Ходімо.
Ховайся!
Я не можу йти далі.
Треба йти.
Ще трішечки.
Номере 8, щось сталося?
Здається, я когось бачила.
Що?
Де? Я нікого не бачу.
-Я не можу. -Не зупиняйся.
Може, це Номер 5 щойно виходила.
Так?
Коко такий розумник!
Коко, що сталося?
-Що? Коко! -Коко!
Куди ти, Коко?
Чекай, залишилося ще трішки.
У мене приступ! Я помираю!
От бісова сучка!
Номере 8, чекай на мене!
Коко, куди ж ти?
Коко!
Номере 3…
Іди сюди. Треба сховатися.
Сюди. Господи!
Ну ж бо, сюди.
Коко, що сталося?
Куди ти подівся?
Номере 8!
От кляте псисько!
Коко!
Номере 8!
О, ні!
Що тут відбувається?
Номере 8!
Ласкаво просимо!
Місця на стоянці закінчилися. Поверніть праворуч…
Даруйте!
Перепрошую! Боюся, тут паркуватися не можна.
Даруйте, я поспішаю. Я лише на десять хвилин.
Перепрошую. Вільні місця є поверхом нижче.
Та що з тобою? Я ж сказала, що зараз поїду геть.
Я VIP-клієнтка. Ти знаєш, скільки я тут витрачаю?
Стривай. Ти…
Так, це ти.
-То ти тут працюєш? -Що таке?
Ти її знаєш?
Вона вчилася в нашій школі.
Базікало, яке казало, що стане попзіркою. Та біднячка.
Ходімо. Ми не маємо часу.
Танцюристкою вона, можна сказати, таки стала. Досягла свого.
Справдня зірка стоянки!
Ти бачила? Я була в шоці.
Вона така…
Годі! Ще хтось побачить!
А щоб тобі…
Чорт! Треба було раніше це зробити.
Може, зіграємо в гольф?
О, бачиш…
я забила м'яч у лунку.
Перепрошую?
Чому вона не отямилася?
Мала б уже отямитися.
Я не так уже й сильно її вдарила.
Мабуть, вона просто задрімала.
Не знаю, чому ми плакали.
Від сонячного світла нам на очі, чомусь, навернулися сльози.
Справжня свобода.
Номер 6, наша найбільша загроза, був нерухомий через спину.
Номер 8 була зв'язана, із Коко.
І її єдина зброя — електрошокер і пістолет,
були в наших руках.
Нарешті ми…
Вибачте, ще одне, перш ніж ми продовжимо.
Пам'ятаєш нашу домовленість?
Можна зробити це зараз?
Яку домовленість?
Номер 5
погодилася допомогти нам за однієї умови.
Пришліть мені скальпель,
марлю, бинт, кровоспинний засіб,
анестетики, антибіотики, дезінфектори
і пару медичних рукавичок.
Що?
Що? Що таке? Що?
Що ти робиш?
Чуєш?
Чорт! Зачекай!
Навіщо ти це робиш?
Ти ж той, хто я думаю, так?
-Даруйте? -Вітаю.
-Маєш ручку? -Секундочку.
Можна ваш автограф?
-Боже! -Це ж ви, так?
Я ваш шанувальник. Ви були королем крадіжки бази!
-Ми фанати бейсболу. -Серйозно. Ось.
Зрозуміло. Гаразд, звісно.
Як вас звуть?
-О Сен-джун. -І Чо Мін-ай.
Який тут пробіг?
Дякуємо.
Бачу, ви тут для краси стоїте.
Так.
-Дякую. -Дякую.
-Звісно. -Дякую.
-Бувайте.
-Зустріти його тут — хто б подумав? -І не кажи! Він милий.
Щасливий?
Перепрошую?
Подобається роздавати автографи?
Та годі, шефе.
Тебе вигнали з команди за азартні ігри, а ти радий автографи роздавати?
Господи!
«Господи»?
Що, і мене також поб'єш?
Ти взагалі знаєш, скільки автівок ти продав цього місяця?
Візьмиcя за розум!
Зберися, ясно?
От покидьок!
Що?
Стривай, мої штани. Чому ти…
Навіщо ти це робиш?
Умова, за якої Номер 5 погодилася допомогти…
Я хочу помститися.
Я зроблю Номера 6 євнухом.
Анестетики! Я не під анестезією!
Я дала йому антибіотики,
тож він зможе пересуватися.
Я запропонував помінятися кімнатами за гроші Номера 8.
Проте Номер 1 спокійно відповів…
Я відкладав гроші заради цієї миті.
Я хочу зробити це за свої гроші.
Авжеж! Номере 1, ти справжній чоловік!
То красуні їй — «сестрички», а розтринькувачі — «справжні чоловіки»?
Ми поділили кімнати без проблем.
Номер 4 переїжджала на восьмий поверх, а Номер 8 — на четвертий.
А Номер 1 мав переїхати на шостий поверх, як він і мріяв.
Усіх решту влаштовували їхні кімнати.
Звісно, я теж хотів би жити вище.
Але всі поводилися розсудливо, тож ми дійшли згоди.
Нас було нікому захистити,
тож ми взяли правосуддя у власні руки.
Я б хотів…
поміняти кімнату.
Я згоден.
Що це таке?
Чому тут конверт?
-Що? -Що це таке?
Що там написано?
Що?
Що в біса…
це означає?
Що означає…
-Що таке? -Тобто…
От кляті виродки!
-Що? -Що таке?
Що? Що сталося?
«Протягом шоу
ви можете в будь-яку мить купити кімнату за призові гроші.
Ви можете купити кімнату
за вказаними нижче цінами».
Перший поверх — десять мільярдів вон.
Другий поверх — 20 мільярдів вон. Третій — 30 мільярдів вон.
Восьмий поверх — 340 мільярдів вон.
Що?
Спочатку ми нічого не розуміли,
бо думали, що можемо переїхати в будь-яку кімнату.
Але ми лише купили вказівки, як помінятися кімнатами.
Ще й за скажені гроші.
Коли ми побачили ціни, все стало зрозумілим.
Купити й продати можна було все.
Та насправді ми не могли купити нічого.
Інакше кажучи,
наші долі були визначені ще на початку.
Що тепер зі мною буде?
О, ні!
Різниця між призами визначалася послідовністю Фібоначчі —
така собі примха організаторів,
а вартість кожної кімнати
відповідала устрою шоу
й золотому перетину, як уподобав собі творець, що дивиться на нас згори.
Усі гроші, які я відкладав…
Що мені…
Номере 7, що нам робити?
Ну ж бо, Номере 7.
Ти завжди все знаєш.
Ну ж бо, скажи щось!
Схоже, ви погано знаєте своїх глядачів, пане Ю.
Так само, як люди витрачають гроші на ось такі смачні торти…
вони витрачають гроші на задоволення.
Чому ви тоді наполягаєте на зображенні реального світу?
Люди вже втомилися від свого життя.
Яку думку ви хочете донести?
Це їм уже знайомо.
Це їм знайомо,
але це не весело.
Треба дати їм
щось веселе та цікаве.
Але, попри всю мою пошану…
Вам не здається, що ви їх недооцінюєте?
Пане Ю, я вважав вас розумним. Але ви геть нічого не тямите.
Мій любий пане Ю…
Свого часу ви були справжньою зіркою.
Зателефонуйте,
коли захочете створити щось цікаве,
а не ось це.
Я мало не заснув, коли це читав.
«ПАДІННЯ» АВТОР СЦЕНАРІЮ/РЕЖИСЕР: Ю ФІЛІП
І що це за назва — «Падіння»?
Я не знаю.
І гадки не маю.
Я весь цей час вдавав усезнайку.
Але я нічого не розумію.
Нас пошили в дурні.
Помінятися кімнатами неможливо.
Йому дали подвійну зміну, бо не хотіли наймати більше людей.
Який безглуздий спосіб заощадити!
Без операції він не виживе.
І він не має страховки.
Це якась маячня. Боже, ті мерзотні голодранці!
Я ж кажу.
Мабуть, заснув від перевтоми,
але чому саме моє авто?
Операцію треба зробити до завтра, так?
Я це зроблю.
Треба лише поручитися, так?
Я подбаю і про операцію, і про компенсацію.
Кажи, хай роблять операцію.
Пропоную…
покінчити із цим.
Ми можемо…
поділитися з Номером 1, коли вийдемо.
Що скажете?
Так?
Тут ми більше нічого не вдіємо.
Забираймося звідси.
Ні!
Ані руш!
-Номере 1! -Тільки не так.
Не можна, щоб шоу закінчилося так.
Вам так не здається?
Це неправильно.
Номере 1…
Стійте, де стоїте!
Ані руш!
Номере 3.
Зв'яжи Номер 2.
Візьми скотч.
Швидше.
Номере 7, зв'яжи Номер 4.
Негайно!
Тут так весело!
Я просто в захваті!
Бачили, скільки часу ми заробили?
Чи це не дивовижно?
Якого біса?
-Знову приперлася! -Шукає уваги.
Хто?
Та нікчемна перформерка.
Оскільки її більше ніхто не наймав,
вона влаштовувала власні шоу й набрала боргів на сотні мільйонів.
Тепер, утративши всі гроші, вона виступає тут без дозволу.
Викличте поліцію. Вона здіймає галас.
Залишмося тут! Ну ж бо!
Залишмося тут!
Ми були наче публіка, що чекає на виступ.
Пані та панове,
дякую вам за терплячість.
Зараз ви побачите те,
чого ще ніколи не бачили.
О, Номере 1!
-Номере 1! -Номере 1!
Будь обережний!
Номере 1!
Номере 1, обережно!
-Номере 1! -Боже!
Номере 1, спускайся!
-Усе гаразд? -От псих!
Це надто небезпечно!
-Спускайся! -Прошу, спустися!
Що на нього найшло?
-Я ж казав спуститися! -Прошу, спустися!
Він це робить, щоб отримати більше часу?
-Уперед! -О, боже!
Що нам робити?
-Номере1! -Обережно!
Номере 1!
-О, ні! -Що нам робити?
Тримайся міцно!
Номере 1!
Тримайся міцно!
Що нам робити?
Що робити?
-Тримайся! -Номере 1, тримайся!
Обережно!
О, боже!
Полум'я…
Ні!
Номере 1!
Номере 1! Тримайся.
Йому не можна залишатися тут.
Його треба відвезти в лікарню.
Дихати можеш?
Відчиніть двері, покидьки!
Він же помре!
Пришліть що-небудь. Негайно!
Я куплю все, що ви маєте, щоб закінчити це шоу!
Тільки пришліть щось.
Щось найдорожче.
Діаманти, злитки золота —
що завгодно, щоб використати весь час! Чорт!
Негайно!
Що, 1140 годин?
Дідько!
-Годі! -Розплющ очі!
Трясця!
Чому часу більшає?
Бо це так зворушливо!
Ви так відчайдушно намагаєтеся врятувати його!
Як таке може не зворушити?
Тому я й казала, що…
з такими темпами
ми, мабуть, ніколи звідси не виберемося.
Номере 1, розплющ очі!
Отямся!
Не здавайся!
Прошу, досить!
Що ще ви, вилупки, хочете побачити?
Що?
Номере 1!
Тримайся!
Треба, щоб вони не бачили.
Будь ласка, дихай!
Розплющ очі!
Номере 3!
Номере 3, швидше!
Агов, не треба!
Ну ж бо, швидше!
Чорт! Сходи.
Так, це вже всі.
-Номере 1, ще трішки. -Номере 1!
-Ще трішечки! -Номере 1!
Я не хочу йти геть!
Тепер ви нас не бачите.
І що ви зробите? Що ще ви, виродки, можете зробити?
Не відчиняються.
От вилупки!
Лише коли вони більше нічого не бачили,
на екрані нарешті з'явилися нулі.
-Номере 1! -Номере 1!
-Відчинилися! -Ну ж бо, Номере 1!
Номере 1!
Я…
хотів піднятися вище.
Я все життя провів на дні.
Номере 1…
Такому, як я,
не слід було піддаватися жадібності.
Не заплющуй очей, гаразд?
Номере 1…
Мені так шкода, що я підвів…
свою доньку.
І ви мені пробачте.
Мені так шкода.
Номере 1…
Кінець надто сентиментальний…
але таки непоганий.
Агов, ви, довбані сучі сини!
«Вітаємо.
Грошовий приз буде перераховано на ваш банківський рахунок».
КІНЕЦЬ
Минуло близько двох із половиною місяців
після зникнення восьми людей.
Ми стали свідками безлічі злочинів і жахливих подій,
у які нормальна людина не повірила б,
навіть якби про таке почула.
Але світ, звісно, і не здогадується про ті події.
Спочатку шок від смерті Номера 1,
безкінечної суми
й ефемерного плину часу повністю мене знищив.
Мені було важко повернутися до життя.
Ба більше, після пережитих психологічних тортур
моє тіло вимагало цілодобового сну.
Я спав і вдень, і вночі.
Мені постійно снився той самий сон.
Він снився мені стільки разів,
що я вже не був певен, чи й справді я там був,
чи й справді я бачив тих людей
і чи все це й справді трапилося.
Хоч у це й важко повірити…
якби ті події не сталися насправді,
я б не бачив цієї скаженої суми
на своєму рахунку.
Постать господаря шоу,
який вдвічі зменшив суму мого призу за те, що я стріляв у камери,
жорстокі мешканці верхніх поверхів
і смерть Номера 1
почали тьмяніти в моїй пам'яті.
Та нам не слід забувати.
Не можна забувати.
Навіть якщо ми забудемо все, є річ, яку забувати не можна.
Для цього я мав зібрати всіх учасників.
Хоч я не знав їхніх імен, скільки їм років і де вони працюють,
я мусив їх знайти.
І був лише один спосіб зробити це.
Настав час витратити свою гору грошей.
ВАС ЗАПРОШЕНО НА ПОХОРОН НОМЕРА 1
Треба було влаштувати Номеру 1 похорон.
Не можна забувати його.
НОМЕР 2
Більше ніхто не прийшов?
Ні.
Ось, візьміть ще.
Я знайшов
сім'ю Номера 1.
Господи!
Як?
Я хотів організувати його похорон,
а в Кореї небагато циркових труп.
Тож…
це не зайняло багато часу.
Зрозуміло.
Але вони думали,
що Номер 1 поїхав працювати за кордон.
Що це означає?
Я бачився із дружиною Номера 1.
Вона сказала, що до неї приходив колега її чоловіка.
Він сказав, що повернувся до Кореї
і що приїхав до неї на прохання Номера 1.
І…
він дав їй банківську книжку
із сумою, якої їм вистачить до кінця життя.
Хто ж це міг бути?
Вона сказала, що на вигляд йому було за тридцять.
Розмовляв він офіційно, мав окуляри
а його волосся
було акуратно причесане назад — ось так.
Мабуть, це Номер 7.
Так.
Я обіцяла дати йому грошей.
-Мені не вдалося їх знайти. -Я знав.
Я ж казав, що не така ти вже й розумна.
Даруйте!
Це похорон Номера 1?
І головний тут Номер 3?
Так.
Доставка вінків.
Це від… Як там було?
ЩИРІ СПІВЧУТТЯ НОМЕР 6
Номер 6?
Так.
Судячи з квітів,
у нього все гаразд.
Я думав, вони від Номера 7.
Мабуть, прийшли лише нижні поверхи.
Годі. Може, він не бачив оголошень.
Він прийшов би, якби знав.
Він же навіть провідав сім'ю Номера 1.
А, так. Ось.
Ви це бачили?
Погляньте.
Номер 8!
«Це не мистецтво».
ПЕРФОРМЕРКА СОН СЕРА РОЗГРОМИЛА ХУДОЖНЮ ГАЛЕРЕЮ ЕКСКАВАТОРОМ
Номер 8 — мисткиня?
Точніше — перформерка.
Номер 8 винайняла екскаватор уночі й розгромила художню галерею.
Тоді вона залишила табличку з назвою.
ЦЕ НЕ МИСТЕЦТВО
Їй довелося витратити всі гроші, щоб компенсувати збитки,
завдані галереї й роботам, які там були, і її арештували.
Я знала, що вона так закінчить.
Але потрапити до в'язниці і…
І наші шляхи розійшлися.
Ми нічого не розпитували одні про одних.
Навіть про те, де ми жили і як.
Ми лише підбадьорили одне одного.
Номере 1…
Навіть якби ми пізнали смак хорошого життя, чи це б щось змінило?
Цей клятий світ.
НЕ ПАДАЙ ДУХОМ, НЕ ВТРАЧАЙ НАДІЮ. МИ НЕ ЗУПИНИМОСЬ!
ШОУ 8
Отже, історія закінчується похороном.
Нарешті ви взялися за розум, пане Ю.
Я знав, що ви придумаєте щось варте уваги.
Оце я розумію — історія!
Але ви мало написали
про мешканців верхніх поверхів.
Мене більше цікавлять вони.
Що ж, я й досі це обдумую.
Глядачі не захочуть, щоб у них усе добре склалося.
Так вони почуватимуться краще.
Так. Гадаю, так і є.
Але ж наші життя — прекрасні?
Перепрошую?
Чесно кажучи, я теж брав участь у цьому шоу.
У мене ледь інфаркт не стався, коли я це читав.
Звідки ще, по-вашому, в мене стільки грошей?
Жартую!
Тільки не кажіть, що це правда.
Ви брали участь у цьому шоу?
Ну…
Авжеж, ні.
Це все — вигадка.
-Це вигадана історія. -Гаразд.
Я з вами, тож сотворімо шедевр.
Гаразд?
Так, звичайно.
Хтозна, може, навіть буде другий сезон.
Так.
ШОУ 8
Переклад субтитрів: Анастасія Хома