BON ANY 1980
Cinc, quatre, tres, dos, u!
Gràcies al cel!
La crisi ja ha passat i el perill,
i l'angoixa tan llarga, s'han acabat per fi.
I la febre del viure s'ha conquerit per fi.
Guarda silenci dins la soledat que no és cap solitud,
perquè així els esperits dels morts
que ja han estat en vida abans que tu
seran aquí en mort al teu voltant.
La brisa, alè de Déu, està tranquil·la
i la boira que pels turons s'enfila en penombra,
però intacta, és un símbol, és un senyal abstracte.
Com es penjola als arbres dels senderis, misteri de misteris.
Els límits que separen la vida de la mort
són en el millor dels casos foscos i vagues.
Qui pot dir on acaba una i comença l'altra?
Som a la vora d'un precipici.
- Grampus. - Mirem l'abisme.
- Què passa? - Emmalaltim i el cap ens roda.
Ella és aquí.
El nostre primer impuls és fugir del perill.
Inexplicablement, ens quedem.
Roderick!
Vol dir alguna cosa?
PRESIDENT
MORT DE FREDERICK USHER
MORTA EN ESTRANYA TRAGÈDIA
MORTA 15/11
ASSASSINAT-SUÏCIDI ALS USHER
MORT 13/11
NAPOLEON USHER MORT
MORTA 11/11
HORRIBLE MORT DE L'HEREVA
MORT 9/11
PROSPERO USHER MOR EN UN ACCIDENT
ASSISTENT DEL FISCAL
No t'ho creuràs. El tinc al telèfon.
Et vol veure aquesta nit.
- Qui? - Ell.
Ens ha donat una adreça.
Una adreça estranya, però era ell.
Ni un secretari ni un assistent ni l'Exterpymador.
Era ell.
Gràcies.
No et quedis allà palplantat.
Conyac?
No, gràcies.
Escolta, lamento…
la teva pèrdua, bé…
pèrdues, més aviat.
Conyac Henri IV Dudognon Heritage Grande Champagne.
El més car del món.
L'ampolla es va subhastar per quatre milions d'euros.
Es produeix des del 1776.
Envellit en tonells durant més de cent anys.
L'ampolla té divuit quirats d'or pur
i 4.100 diamants incrustats d'alta qualitat.
Saps, un glopet…
deu valer el doble del teu sou anual.
Beu-ne una copa.
Assaboreix un parell d'anys de la teva vida.
No faig broma, Roderick.
No m'ho puc imaginar, em sap tan greu…
Ja ho sé, Auggie. Lamentes la mort dels meus fills.
On és el senyor Pym? Avisa el teu advocat.
Quantes citacions m'has enviat al llarg dels anys?
Per fi m'has enxampat.
T'obsessiona el protocol.
- Doncs renuncia-hi. - D'acord. Renuncio al meu advocat.
Pel Títol 18, Secció 371.
Com vulguis.
Com no celebrar-ho? Te n'has sortit.
- Un altre cop. - Ningú se'n surt.
No del tot.
La Madeline discreparia.
Pregunta-li-ho tu mateix. És al soterrani.
És cert, és fins i tot més dura que jo.
Apareix als registres? No ho crec.
No som als registres, oi?
Ho sento.
- És la meva neta Lenore. - Contesta si vols.
Els nets tenen prioritat.
No em sermonegis sobre la família.
En aquest tema ets tan negat com jo.
T'he citat per donar-te el que sempre has volgut.
La meva confessió.
Soc l'assistent del fiscal C. A. Dupin i estic amb el Roderick Usher.
És el 20 de novembre del 2023.
El senyor Usher ha renunciat al seu advocat.
I el senyor Dupin ha renunciat a una copa de Henri IV, qui és més boig?
La tinc a les mans.
Sí, soc el Roderick Usher.
Som a la casa on vaig créixer.
Sí, aquí em vaig criar. L'he guardat tots aquests anys.
Tot el barri…
de fet.
Per veure com es pela la pintura,
com creix la mala herba
i per olorar la podridura si necessito un estímul.
I què confesses exactament?
Has esmentat el Títol 18, Secció 371.
- Defraudar el govern… - Tot.
- Tot? - Absolutament tot.
De quants delictes m'has acusat? 73?
Tots, absolutament tots són teus. Ara mateix.
I et faré…
un regal.
Et diré com han mort els meus fills.
Sé com han mort, Roderick. Això ho sap tothom.
Val més que em creguis, no en tens ni idea.
Per on començo?
Pel principi, suposo…
És aquí…
En aquesta sala.
No entendràs les coses que he fet
si no entens la vida en què vam néixer la Madeline i jo.
I la dona que donaria forma a cada decisió que prendríem.
La nostra mare.
L'Eliza.
Era la secretària personal del president de Farmacèutica Fortunato.
Llavors era el William Longfellow.
Un home d'apetits.
Un home de negocis que un dia va dir a la seva dona…
Els nens mai són massa tendres per ser assotats.
Són com bistecs durs, com més els copegis,
més tendres es tornen.
Per motius que érem massa joves per comprendre,
ens van prohibir apropar-nos a la casa de Longfellow.
La nostra mare hi insistia molt.
Com que la Madeline era la Madeline, va voler que hi anéssim.
Un espia! S'ha enfilat a la meva tanca!
Aquí no. Mai. Hi estàvem d'acord.
- Ho sento. - Deixa-li el braç.
- Amor? - Oh, no et preocupis.
Volien donar una ullada a la casa, res més.
Ho sento, no tornarà a passar.
Eliza? El nen està bé?
- Sí. - No passa res. En parlarem dilluns.
No oblidis que necessito el dossier Emory quan arribi.
Sí, senyor.
La Madeline ja odiava Longfellow.
Ho sabia, d'alguna manera.
- Madeline. - Des del principi.
No us acosteu a la casa de Longfellow.
- Volíem veure… - Ja saps les normes.
Igual que Déu és al cel
i ens estima des de lluny, el mateix succeeix amb Longfellow.
És dolent.
És complicat.
Com Déu.
- Com tens el peu? - Em fa mal.
Recorda, la mare Teresa va dir:
"El dolor i el patiment són com un petó de Jesús."
Vol dir que t'has acostat tant a ell que t'ha pogut besar.
Si el dolor i el patiment fossin petons de Jesús,
llavors va matar a petons la meva mare
els anys següents.
Tranquil·la, mama.
- Té, beu. - No!
Mama, has de beure, i creiem que potser hem…
d'avisar un doctor, com a la tele.
- No! - Mama, si us plau.
Jesús ens va ensenyar
com guarir els malalts, i sense medicina!
On és la vostra fe?
Els vostres cossos són un temple de Déu.
Els voleu contaminar?
No diguis el que vols, que ell digui el que vols.
Que sigui idea seva.
La mama ens ha dit que mai ens hi acostéssim.
Creu-me, és el mínim que pot fer. Vinga, repassem el que hem de fer.
Lamentem molestar-lo, però com que ha treballat per a vostè
durant gairebé vint anys, hem pensat que voldria saber…
Ella ha empitjorat.
I sabem que vostè és molt bo amb la gent.
Ella diu que vostè és un home que mou muntanyes,
que convenç tothom.
És l'home més llest que ha conegut.
Som aquí perquè potser se li acut una idea.
Potser la pot convèncer.
A veure, ¿heu vingut a casa meva
perquè convenci la vostra mare que vagi a un doctor?
No vol saber res de medicaments.
No vol veure cap doctor. I pateix molt.
Si l'ajudés, si li digués el que necessita, potser l'escoltaria.
A nosaltres no ens fa cas, però a vostè…
bé…
l'estima.
- Què has dit? - És el mínim que podria fer per ella.
Per nosaltres.
No sé de què parleu. Ni idea, entesos?
L'Eliza va ser una bona treballadora durant un temps, però va perdre el cap.
Quedeu-vos les vostres insinuacions, les vostres putes falses insinuacions,
quedeu-vos els vostres tripijocs i foteu el camp d'aquí.
Ells són…?
Són els fills de l'Eliza?
I ara què fem?
Sabem el que ella no vol que fem.
Si truquem a algú, tindrem la policia.
- Els metges l'embalsamaran. - No poden.
Ja ho sé.
Llavors què fem?
Gràcies al cel! La crisi ja ha passat i el perill,
i l'angoixa tan llarga, s'han acabat per fi.
I la febre del viure s'ha conquerit per fi.
Veniu, llegiu l'ofici de morts,
canteu la fúnebre troba,
cants a la morta més reial
que hagi mort mai tan jove.
Maddie!
Què passa?
- Mama! - Mami!
Mami!
Es deu haver desmaiat en algun lloc, oi?
Es deu haver escapat, arrossegat i desmaiat.
Déu meu.
- Què fem? - Avisem un metge.
Cal fer-ho! Tant se val el que digui ella.
Ha estat un accident. No volíem…
Ho sento.
- No ho sabíem. - Ho sentim. Si us plau, mama.
El carrer s'ha quedat sense llum. No només nosaltres.
Qui ets?
Què hi fas, aquí?
Déu meu.
Mama!
William!
Oficialment Longfellow va patir un infart dormint.
Va ser abans d'internet. En la prehistòria.
Vam amagar el més repulsiu quan vaig heretar l'empresa.
Per no avergonyir la família.
La meva família, la família Usher.
L'últim que va fer la meva mare en vida…
va ser matar un home poderós.
I vam guardar el secret, i la vam estimar encara més.
Ella era…
excepcional.
Per què m'expliques això? Per què parlem de la teva mare?
Doncs suposo que pel fet que és aquí.
Què vols dir?
És darrere teu.
Saps, he llegit en algun lloc
sobre tàctiques negociadores d'alta volada.
Alguns homes de negocis brillants
creen certes situacions en converses importants.
Per forçar una reacció, per trivial que sigui.
Com parlar fluix perquè l'adversari s'acosti.
Obligar-los a repetir-se. Mirar darrere d'ells.
Fer que…
es girin.
Alguna cosa per controlar-los.
No penso girar-me, Roderick.
Em sembla bé.
Bé, per què em dius tot això?
Perquè… bé, parlàvem dels meus fills, oi?
I és important saber això
si parlem de com van morir.
De per què els vaig tractar així.
I ells eren com eren a causa del meu pare.
Vaig prometre que mai faria el que va fer.
Mai tancaria portes. Si ets família, ets família.
Tant se val el teu trajecte, qui era la teva mare. Tinc sis fills.
Sis fills de cinc mares diferents.
Però tots són meus.
I així els vaig tractar. Si ets un Usher,
les portes estan obertes, punt final.
És una qüestió de principis.
La teva neta de nou?
Sí.
Les portes estan obertes, però no contestes als missatges.
Tens raó.
Un dia deixarà d'escriure't.
Sempre passa tard o d'hora.
Els teus nets són a casa teva amb els teus fills,
i tu ets aquí amb mi.
Així que no em sermonegis.
Vigiles casa meva?
Si no m'equivoco, mai vaig veure el teu marit al jutjat.
Ni una vegada.
La culminació de la teva obra, i no era allà fent-te costat.
Per què? No ets un expert en valors familiars?
De fet, tota la meva família hi era. Des del primer dia.
Esclar, alguns d'ells estaven imputats.
- Escolta. - La meva família no havia de ser-hi.
No volia que fossin amb la teva família.
Sempre has estat un bon orador, Auggie.
El teu al·legat inicial em va impressionar.
He revist la cinta algunes vegades.
Potser va ser l'últim cop…
ja saps.
- Que alguna cosa et va impressionar? - Que vam estar tots junts.
Aquell va ser l'últim dia que vam estar tots en el mateix lloc.
Vius.
Gràcies, Senyoria.
Senyores i senyors…
em dic Charles Auguste Dupin.
I tinc l'honor…
DUES SETMANES ABANS
…de representar els Estats Units contra Farmacèutica Fortunato
i la família criminal dels Usher.
Avui us explicaré per què el govern dels Estats Units
finalment ha presentat aquests càrrecs
en el que serà el judici més important contra una farmacèutica
en la història del nostre país.
Ja sé que hi ha hagut molts titulars sobre la farmacèutica Fortunato.
Sobre la Ligodona.
Sobre l'epidèmia d'opioides que patim a casa i al carrer.
La muntanya de cadàvers apilats des que el Roderick Usher,
que seu aquí, va començar a vendre els seus calmants fa dècades.
Els Usher, amb el Roderick com a president i la Madeline com a directora,
han treballat quatre dècades perquè Fortunato sigui una de les empreses
més rendibles i poderoses del planeta.
Ho han aconseguit fent coses realment horribles.
Infringint de manera flagrant normes, estatuts i l'ètica més fonamental.
I tot això a costa de la vida de la gent.
Demostrarem que Fortunato, per política interna,
ha fet màrqueting enganyós.
Afirmen que els seus productes són segurs i eficaços,
però eliminen proves que demostren el contrari.
Cremen proves, les falsegen,
destrueixen, deshonren, degraden i defrauden.
I si semblen tranquils,
si el seu advocat i sicari, el senyor Arthur Pym…
- Protesto. - S'accepta.
El seu advocat principal, el senyor Arthur Pym,
fa mots encreuats mentre parlo.
Es pensen que la gent com ells no va a la presó.
Senyores i senyors, tenen raó.
En quaranta anys, res, ni una acusació, ni un càrrec.
Ni una multa de trànsit.
Ni una conseqüència per les accions del Roderick Usher,
la Madeline o qualsevol altre familiar.
- Protesto. - S'accepta.
La casa Usher ha capejat totes les tempestes,
els mals moments, i està més crescuda,
forta i fosca, avui més que mai.
Però sentireu una altra cosa.
Una cosa que ells no s'esperen.
Que farà que aquest judici tingui un final diferent.
Sentireu parlar un d'ells.
Un confident del seu cercle íntim.
Algú tan pròxim als crims de la família
que el seu testimoni serà irrefutable.
- Protesto! - Acosteu-vos.
Si aquest testimoni existeix, la defensa no se n'ha assabentat.
Això infringeix les normes,
i la fiscalia ho sap perfectament.
El testimoni s'ha jugat la pell parlant amb nosaltres,
estaria en perill si el revelem.
Tem per la seva vida.
Senyoria, creiem que aquesta sala no és segura.
Quina bajanada!
Volem amagar la identitat del confident fins que n'estiguem segurs.
La fiscalia creu que el perill és imminent.
Doncs no ho hauria d'haver esmentat en el seu al·legat.
Té raó, Senyoria, jo…
Bé, m'he precipitat.
Ja no soc l'advocat jove que era. Eliminem-ho.
De moment ignorarem l'al·lusió al confident.
Elimineu-ho de l'acta.
Tots estem frustrats.
En l'últim any
unes 55.000 persones han mort per culpa de…
la cobdícia.
- Sopar familiar. - Tothom?
Els cònjuges també.
No, avui no tinc res per celebrar.
M'agradaria que gent com els Usher
es responsabilitzés del dany que han fet.
LLEI FARMACÈUTICA
Hòstia, no pinta bé.
El papa no fa sopars familiars. Vol parlar d'un tema.
- El talp. - Confident.
Un talp és un poli infiltrat, un confident és un dels nostres que els informa.
D'acord, un talp seria Leonardo DiCaprio a Infiltrats,
i un confident Jack Nicholson a Infiltrats.
Ho era! Nicholson parlava amb l'FBI.
Ja, però hi ha altres pel·lis, papa.
- No tan bones com Infiltrats. - Mira això.
Ho fas tan bé, amor.
Vull que li agradi al teu pare.
Això li encanta, i ara està d'un humor…
Esclar, tenim un…
confident a la família.
No pot ser veritat, oi?
No m'ho crec. Si és cert, és el Perry.
Només és un nen, Freddie.
Qui sap el que aquell merd… Ho sento, amor.
Qui sap el que aquell babau és capaç de fer.
I per què cony…? Ho sento.
¿Per què cony algú pensaria que té res a guanyar
sent un coi de confident de la fiscalia?
Bé, hauria de ser algú molt valent, suposo.
Els càrrecs són certs?
Si no ho són, no ens hem de preocupar per res,
però si algú ha infringit la llei, no hauria de ser castigat?
Lenore, és una reflexió valenta i bona.
Si et vols quedar sense herència.
Ell no ho faria, oi?
És evident que el Freddie vol que el pare l'estimi per sobre de tot.
No té ni idea de negocis, però mai l'emprenyaria.
Jo apostaria per un dels bastards.
Potser tots hem subestimat el Freddie.
És el següent en la successió, potser té pressa.
Per què molestar-se?
S'ho quedarà tot, malgrat ser un inepte.
Fixa't en el seu nom.
Frederick i Roderick són gairebé el mateix nom.
No sé per què no li va dir Froderick.
- Deu ser el Perry. - I la teva nova madrastra?
- La Juno. - Calla!
No tornis a parlar d'ella. No existeix. Ho entens?
Ella no és al testament, oi? Ell no pot ser tan idiota.
No existeix.
Ni sap res.
- Quin mal moment, Bill… - Ajorna el llançament.
No. Ni parlar-ne.
Goldbug ha de sortir puntual.
La data és a la presentació.
- El pare ho ha autoritzat. - I el judici?
El món entendrà la resta, Tammy.
Se me'n fot el món.
M'importa el meu pare. Si ell se'n sortiria, nosaltres també.
Goldbug li demostrarà que l'imperi Usher hauria de ser un matriarcat.
I que Tamerlane Usher n'hauria de ser la reina. Digue'm què necessites.
Necessito el Bill T. Wilson.
Així que no deixis de ser ell, entesos?
Tu cuida BILLT Nation, mantén-me agitats els deu milions de subscriptors.
Saps que Blippi en té dotze?
Que els follin. Que follin el judici. I que follin aquell confident.
Parlant de follar…
No sé a quina hora acabarem aquesta nit. He cancel·lat la noia.
No sabia que en teníem una aquesta nit.
Doncs sí, i l'he cancel·lat. Bé, ajornat, avui.
El pare ha de veure que els seus fills no necessiten 500 milions
i un fotimer de micos de prova per triomfar.
Ja gairebé ho tinc.
Preparada?
Molt bé. Cosim-la.
I creuem els dits.
Ha funcionat. Ha anat de collons.
T'he de dir
que els experts no ho aprovaran.
- No em diguis que és per la belladona. - I tant. I t'ho repetiré.
Les noves pólvores del teu pare contaminaran l'assaig.
No n'has sentit parlar?
Tiren pólvores a la cara de turistes a Sud-amèrica
i es queden paralitzats.
Això és el mateix producte.
El nostre assaig no serà legítim
amb un paralitzant experimental de Fortunato.
L'important és que el Perry no ho sàpiga. O acabarà a la copa d'una alumna.
- Segur que vols que hi vagi aquesta nit? - Què?
Tothom estarà alterat després del judici d'avui.
- Pel confident. - No, hi has d'anar.
És la Camille, ho sap tothom.
- Serà una matança. - Han dit que porti l'Al.
Ho sento, doctora Ruiz, però hi ha d'anar.
- No hi pots anar. - Vull conèixer la teva família.
Hi ha un protocol per a això. Les parelles són tot un tema.
Creu-me, no ho vols.
L'acord prematrimonial és un totxo.
Leo, vivim junts, però no puc conèixer la teva família?
Exacte. No sé quan tornaré,
però en parlarem llavors.
Soc a l'ascensor. En parlarem de seguida.
Ets a l'ascensor.
D'acord, fins ara.
- Ves-te'n. - M'has promès una selfie.
Ara. Merda.
Escolta, hauràs d'esperar aquí fora, entesos?
Ho dius de debò?
Sí.
Amaga't sota la manta que hi ha al damunt del sofà.
Jo què sé. Vinga. Marxaràs quan ell vagi al bany.
Els meus amics no es creuran que he conegut el Napoleon Usher.
D'acord.
Hola! Què fas a casa tan d'hora?
- No em queixo, eh. - He pensat en el merder d'avui.
He vist les notícies.
Hola.
Entesos.
- Segur que no t'hi puc acompanyar? - No és bona idea.
- Ha sortit a les notícies? - Només parlen d'això.
Hola, nena.
Hola, tresor. T'has portat bé amb l'altre papa?
Ei!
Veiem les notícies a l'habitació?
Vinga, sortim a totes. Atacs frontals.
Panolis com Fox,
Hannity, si l'afalaguem, serà un aliat.
Tucker?
Acabo de reprimir una arcada.
Sí, parla amb Vanity Fair per si volen un reportatge sobre el Leo.
Que ens ajudi per variar. Parlarà de les seves Jordan i les ONG.
Kimmel, Colbert, també el Leo.
A la merda, la Victorine també. Poseu-la a Vanity i Cosmo.
- És popular. - La teva madr…
La Juno serà al Met el cap de setmana, el teu pare vol que hi hagi premsa.
La van treure d'urgències. No la puc convertir en princesa.
Ell podria ser el seu avi. És fastigós.
Tant se val. Dona'ls el que vulguin.
El confident és prioritari.
UN CONFIDENT A LA FAMÍLIA USHER
Comença pel Perry, però si fos ell, no podria evitar penjar-ho a TikTok.
- Ens necessites després de sopar? - No.
Necessito que vigileu la Victorine i tota la resta.
Si el confident existeix, l'he de trobar jo.
Però la Victorine sap que la vigiles.
Ja ho sé, espavileu-vos. Descobrirem qui parla amb l'FBI.
Congelaré el seu cap i l'entregaré al pare en una safata de plata.
Pregunteu si Cartier en pot fer una.
Estic tan nerviosa.
Mai he estat amfitriona.
Vaig ser moderadora a Narcòtics Anònims.
Només un cop. Va ser un desastre.
Tot anirà bé. No has de fer res.
Però tothom? Alhora?
Sort que no vam fer una boda. M'hauria mort de vergonya.
- M'odien. - No és veritat.
Bé, tret del Freddie.
Però crec que et llepa el cul.
T'estimaran perquè t'estimo, i l'única cosa més forta que l'amor
és la por que tenen de perdre l'herència.
Disculpeu.
Ho sento.
Què fas aquí? Coneixes la meva dona?
Juno, ell és el doctor Donaldson. Fa temps que ens coneixem.
I s'ocuparà de tu, ara que no tens el Lewis.
Volia trucar, però he pensat que és prou important per…
Hem de parlar.
- Esclar. - Val més que ho fem en privat.
Ei, el Prospero ha arribat.
Estàs preparat?
Què?
Això és un Glenfiddich del 96.
- És l'any… - Que vaig néixer. Sí, exacte.
Glenfiddich adora la idea, per cert.
Serà el whisky oficial del club i ens donaran tota la carta d'ampolles.
Has tingut un any sencer
per presentar-nos la teva primera aventura empresarial,
que ens agradaria finançar, i se t'acut fer un club.
Sí. És evident que no penses en gran.
El club principal serà increïble?
I tant, però l'important seran les franquícies:
Prospero Roma, Prospero Nova York, Prospero Dubai…
Més enllà de posar el teu nom al local,
què més fa que valgui la pena?
Bé, no serà un puto antre, tia Madeline,
serà com Berghain, Limelight.
Prospero serà un dels clubs més exclusius del món.
Estrelles del cinema i monarques es barallaran per entrar,
farem que l'Studio 54 sembli un jardí d'infants.
I ho faràs apujant el preu d'ampolles de Glenfiddich.
No vendré Glenfiddich. Vendré…
hedonisme, privilegi.
Serà una sala fosca amb bona música, poques normes i menys conseqüències.
Allà l'estrella de cinema que tothom adora
farà mamades als vips de debò en una cantonada.
Deixeu-me presentar-vos els números, les franquícies seran rendibles.
- Serien diferents subscripcions… - Roderick, endavant.
Subscripcions, per què no ho has dit abans? No.
No ens presentaràs res.
Ser un Usher vol dir canviar el puto món.
No és un bar de whisky i mamades.
Mira't els números, aniré a l'oficina dilluns…
Collons. Hem acabat.
No crec que sigui el confident, però no sap res de negocis.
Sé que vols que tots rebin un primer préstec, però…
No m'ho fa fàcil.
Entrem-hi i mirem-los als ulls.
Quan reparteixin els documents, ho sabré.
Què et passa?
- A tu et passa alguna cosa. - Estic bé.
Ara vinc.
Una última.
He pensat que això ens podria anar bé, Llei farmacèutica.
- Potser ens ajuda. - No, de debò?
Arthur, llegeix-lo i troba alguna cosa per a la defensa.
Oh, no.
Un moment, és un pastís.
Si el teu programa de tele hagués estat sobre pastissos,
hauria estat un èxit.
El vols fer baixar?
Cafè?
No pot ser.
Segur que és un pastís.
Freddie, casar-te amb aquesta dona és l'únic que has fet bé.
És un geni.
Bé…
Això ho tenim de comú, papa. Som homes afortunats.
No fotis, Freddie.
Molt bé, mentre us cruspiu les lleis,
el senyor Pym us entregarà uns documents molt importants.
Documents de l'Exterpymador, ens ho passarem bomba.
Un moment, això també és pastís?
És un nou acord de confidencialitat ben robust,
i és molt important.
"Pèrdua d'herència"? "Renúncia de plets civils"…
Ens hauríem de reunir més sovint, és tan reconfortant.
Les conseqüències només s'apliquen si infringiu l'acord.
Ningú hauria d'estar preocupat. Tret que tingueu motius per estar-ho.
Exacte. I el vostre pare i jo agraïm
la vostra confiança i lleialtat a la família. I ara firmeu-lo.
M'alegra tant formar part d'aquesta família.
Al, firmaràs el teu primer acord de Pym?
És un ritu de pas. Ja veuràs l'acord prematrimonial.
Ah, parlant d'això, com estàs, Juno?
Genial.
M'estimo més que el meu advocat s'ho miri abans de firmar.
O no.
Parlant del tema, i lamento haver-ho de dir jo,
si algú de nosaltres sabés un secret familiar
i l'escampés, tots sabem qui seria.
- Que et follin, Victorine. - No us baralleu. Sigueu dignes.
Voleu veure com el firmo? Mireu.
Com s'escriu "Froderick"?
Feu les bromes que vulgueu, però això no fa gràcia.
Existiu gràcies a Fortunato.
Si no, no tindríeu les vostres aventuretes
ni implants cardíacs ni balls de debutants.
Balls de debutants? Això faig?
L'empresa és la família,
i esperem que la defenseu amb la vostra vida.
I si algú ens ataca,
utilitzarem tot el nostre arsenal per neutralitzar l'amenaça.
¿Neutralitzar vol dir destruir en un jutjat,
expulsar de la junta, de l'herència, de casa…?
Neutralitzar vol dir matar.
Aquest acord tan desagradable de Pym no és el més important.
Quan descobreixi qui ha parlat
amb la puta fiscalia contra la nostra família,
no quedarà res de vosaltres per denunciar.
Hauré de denunciar el bassal de sang i vísceres amb sabates de luxe.
- Creieu-me, el descobrirem. - Cinquanta milions.
Per a qui ho resolgui.
Per a l'Usher afortunat que enxampi el confident de l'FBI.
Cinquanta milions en efectiu, sense condicions, sense impostos.
Acabes de posar…?
Sí, he posat preu al teu cap.
Tu, el merdós, el confident, ja saps qui ets.
Cinquanta milions. Dorm bé.
I la resta…
bona caça.
Va ser l'últim cop que els vaig veure junts.
A alguns d'ells, l'últim cop que els vaig veure vius.
Si creus que això…
bé…
que tot això ha passat pel confident,
si d'alguna manera insinues que en soc indirectament responsable…
No ho faig. Sé qui n'és el responsable.
Saps qui és el responsable de quina mort?
De totes.
Disculpa, Roderick, però les morts
dels teus fills s'han examinat,
investigat a fons
i, per estrany que sigui, les morts no estan relacionades.
Jo en soc el responsable.
I, més concretament,
potser…
hi ha una dona.
Conec aquesta cara.
Tu també la coneixes.
T'he de parlar d'ella.
Què m'ha fet ella?
Saps quin és el meu festiu preferit?
La nit de Cap d'Any. Saps per què? Pels propòsits.
La gent subestima aquesta paraula, no s'adona del seu poder.
Propòsit.
Proposar-se.
Vol dir ser ferm, decidit, tenir el compromís de fer alguna cosa o…
de no fer-la.
La majoria de gent viu les seves buides i estúpides vides
sense dedicar ni un minut a proposar-se alguna cosa de debò.
Però jo no.
Jo no.
Ni la Madeline.
BON ANY 1980
31 DE DESEMBRE 1979
Festa de disfresses?
Tu deus ser Jay Gatsby i tu Daisy Buchanan.
- Un Gin Rickey? - Gatsby no bevia.
Es mantenia agut i sobri. Mirava la resta beure.
- Res per beure? - No, beurem.
Tots dos. Whisky. Sol.
I l'altra festa? Per què no us hi heu quedat fins al final?
Volíem un canvi.
Treballem a prop.
No havíem vist aquest bar. Acabeu d'obrir?
- Més o menys. - Està buit.
És any nou.
Ja vindran. L'hora punta és mitjanit.
Aquesta nit, en tot cas.
Diria que heu tingut una nit boja.
Acomiadeu 1979 en gran, eh?
Va, beuré amb vosaltres.
No ho solc fer amb clients, però tant se val.
Pel 1979.
Que en pau descansi.
- No em crec que ho hàgim fet. - No parlis fort, Roderick.
Ni parlar-ne. I ara què fem?
Esperem aquí.
Bevem sense emborratxar-nos. Parlem sense dir res.
Si no hi ha poli a mitjanit, serà bon senyal.
Trigaran uns dies a saber-ho.
L'important és que la gent ens vegi aquesta nit.
Aquest local és ideal.
Prou gent per ser testimonis, no tanta per ignorar-nos.
M'alegra tant poder fer fora Carter
de la Casa Blanca aquest any.
Creus que Reagan s'hi presentarà?
Si ho fa, triomfarà i serà bo per als negocis.
Ho sento, aquí no es parla de política. Som un bar amb classe.
Un altre?
Un més
i després passem a cervesa per anar amb calma.
La nit és jove i el whisky car.
Les dues primeres convido jo. Us les apunto?
Compra ara, paga després. Sempre ho dic.
- Em dic Verna. - Roderick.
Ella és la Madeline.
Us quedeu fins a la mitjanit?
- Diria que sí. - Molt bé.
Teniu una hora per pensar en els propòsits.
Sabeu què és un propòsit? Un acord amb el futur.
El futur va de pressa. Gairebé és aquí.
Ja teniu els vostres propòsits, oi?
Sí. Tenim el mateix.
Canviarem el món.
La nit de Cap d'Any del 1980. Recordo el que va passar aquella nit.
Aquella nit…
- Bé, ja saps per on vaig. - Sí, sé per on vas.
Vull dir, a banda dels rumors i del misteri,
aquella nit Fortunato va canviar per sempre.
La gent encara rumoreja sobre el que va poder passar aquella nit.
Em portes allà, oi?
La vostra vida canviarà per sempre.
Aquesta nit.
Ho noteu. Tots dos.
En l'aire.
Som fora del temps i de l'espai.
Avui hem enterrat tres fills meus.
- Els altres tres, la setmana passada. - Ja ho sé. Ja t'ho he dit, ho sento.
T'explico això per una raó.
La meva mare, els meus fills, aquella nit.
No ho voldràs acceptar o creure-t'ho,
però et prometo que totes les peces són importants.
Avui hem enterrat el meu noi.
I aquesta vegada no ha vingut gairebé ningú.
És el sisè taüt que enterro.
En menys de dues setmanes.
Els límits que separen la vida de la mort
són en el millor dels casos foscos i vagues.
Qui pot dir on acaba una i comença l'altra?
Som a la vora d'un precipici.
- Grampus. - Mirem l'abisme.
- Què passa? - Emmalaltim i el cap ens roda.
Ella és aquí.
El nostre primer impuls és fugir del perill.
Inexplicablement, ens quedem.
A poc a poc, el nostre malestar i vertigen
i horror es confonen en un núvol de sentiments inefables.
Només és la idea del que sentiríem
durant la furient caiguda des d'aquesta altura.
I aquesta caiguda, aquesta fulminant anihilació
per la simple raó que implica la més espantosa i abominable
entre les més espantoses i abominables imatges de la mort i el patiment
que mai s'hagin presentat a la nostra imaginació,
per aquesta senzilla raó la desitgem amb més força.
Senyor Usher!
Roderick, mira'm.
Arthur, demana una ambulància, no donis cap nom.
De fet, que estigui fora de servei.
Porta'l a Westminster amb un pseudònim. Tanca l'ala, potser tota la planta.
Prepara la seguretat i avisa Donaldson. Cap altre doctor. Només Donaldson.
D'acord.
És l'hora.
BASADA EN L'OBRA D'EDGAR ALLAN POE
Subtítols: Tulio Labadie