UN 1980 FERICIT
Cinci, patru, trei, doi, unu!
Slavă Domnului!
Criza și primejdia au trecut…
iar boala îndelungată s-a dus, în sfârșit.
Febra numită „a trăi” a fost în sfârșit înfrântă.
Fii tăcut în solitudine, care nu e singurătate.
Căci așa, spiritele morților
care au avut viață înaintea-ți
sunt din nou moarte în juru-ți.
Briza, suflarea Domnului, e nemișcată
și ceața de pe deal, umbroasă
dar nesmintită, e un simbol și un semn.
Atârnă în copaci, mister al misterelor.
Hotarele dintre viață și moarte
sunt cel mult umbroase și vagi.
Cine să știe unde se termină una și unde începe cealaltă?
Stăm pe marginea abisului.
- Bunicule. - Ne uităm în abis.
- Ce este? - Ni se face rău și amețim.
E aici.
Primul impuls e să ne chircim în fața primejdiei.
Inexplicabil, rămânem.
Roderick!
Dle, aveți declarații?
UN PANOU CU FAMILIA USHER
MOARTEA LUI FREDERICK USHER
MOARTĂ ÎNTR-O TRAGEDIE BIZARĂ
DECEDATĂ ÎN 15 NOIEMBRIE
SINUCIDEREA ZGUDUIE FAMILIA USHER
NAPOLEON USHER - DECEDAT ÎN 13 NOIEMBRIE
DECEDATĂ ÎN 11 NOIEMBRIE
UCISĂ ÎN ACCIDENT ORIBIL
PROSPERO MOARE ÎNTR-UN ACCIDENT CIUDAT
C. AUGUSTE DUPIN - PROCUROR-ADJUNCT AL SUA
N-o să-ți vină să crezi. E la telefon.
Vrea să vă vedeți diseară.
- Cine? - El.
A trimis o adresă. O…
O adresă ciudată, dar era chiar el.
Nu secretara sau asistentul, nici Pym Spintecătorul.
Era el.
Mulțumesc.
Vino, dacă vii!
Coniac?
Nu, mulțumesc.
Ascultă… Îmi pare rău…
pentru pierderea ta…
Pierderi, mai degrabă.
Henri IV Dudognon Heritage Cognac Grande Champagne.
Cel mai scump din lume.
A fost 4.000.000 de euro la licitație.
Produs din 1776.
Învechit în butoaie peste 100 de ani.
Și sticla a fost înmuiată în aur galben de 18 carate,
și încrustată cu 4.100 de diamante de înaltă calitate.
O singură înghițitură…
costă de două ori salariul tău anual.
Ia un pahar!
Să vezi ce gust au niște ani din existența ta.
Vorbesc serios.
E inimaginabil și chiar îmi pare rău…
Înțeleg, Auggie. Îți pare rău că mi-au murit copiii.
Unde e dl Pym? Mai bine vorbim cu avocatul de față.
Câte citații mi-ai trimis de-a lungul anilor?
Acum vorbim.
Te agăți de protocol.
- Atunci, renunță! - Bine. Renunț la dreptul la avocat.
Pentru Titlul 18, Secțiunea 371!
Sigur.
De ce să nu sărbătorești? Ai scăpat.
- Din nou. - Nimeni nu scapă cu nimic.
Nu chiar.
Madeline ar zice altceva.
Poți s-o întrebi. E jos, în pivniță.
A, da, e și mai greu de găsit decât mine.
I-ai luat vreodată declarație? Nu cred.
Nu ne-ai luat niciunuia. Nu?
Îmi pare rău.
- E nepoata mea, Lenore. - Răspunde, dacă trebuie.
Nepoții au prioritate.
Nu-mi vorbi de valorile familiei!
La asta stai la fel de prost ca mine.
Te-am chemat ca să-ți dau ce ți-ai dorit mereu.
Mărturisirea mea.
Sunt procurorul-adjunct al SUA, C.A. Dupin, cu Roderick Usher.
E 20 noiembrie 2023.
Dl Usher a refuzat dreptul la avocat.
Iar dl Dupin a refuzat un pahar de Henri IV, care e mai nebun?
Îl încălzeam doar.
Sunt Roderick Usher, da.
Suntem în casa copilăriei mele.
Da, aici am crescut. Am păstrat-o atâția ani.
Întregul cartier…
de fapt.
Ca să văd vopseaua scorojindu-se.
Buruienile crescând.
Și să miros putregaiul, dacă voiam un impuls.
Și ce anume mărturisești?
Ai pomenit de Titlul 18, Secțiunea 371.
- Înșelarea guvernului SUA… - Tot.
- Tot? - Toată treaba.
Ai… Câte? 73 de capete de acuzare?
Toate, totul. Îți spun tot. Pe loc.
Și plusez cu…
un bonus.
Îți spun cum au murit copiii mei.
Știu cum au murit, Roderick. Toată lumea știe.
Crede-mă, dle Dupin, ai să vezi că habar n-ai.
Dar de unde să încep?
Începutul, cred…
a fost aici…
chiar în camera asta.
Nu poți înțelege ce am făcut
dacă nu înțelegi viața pe care am avut-o eu și Madeline.
Și femeia care ne-a influențat fiecare alegere făcută vreodată.
Mama noastră.
Eliza.
A fost secretara personală a directorului Fortunato Pharmaceuticals.
William Longfellow, pe vremea aia.
Un om cu pofte.
Un om de afaceri despre care se zice că i-a spus soției lui…
Copiii nu sunt prea delicați ca să fie biciuiți.
Ca biftecul tare, cu cât îi bați mai mult,
cu atât devin mai delicați.
Din motive pe care eram prea tineri ca să le-nțelegem,
ne era interzis să ne apropiem de casa lui Longfellow.
Era una dintre cele mai insistente reguli ale mamei.
Așa că Madeline, cum era ea, a insistat să o încălcăm.
Spioni! Pe gardul meu!
Nu aici. Niciodată. Ne-am înțeles!
- Îmi pare rău. - Dă-i drumul!
- Iubitule? - Nu-ți face griji!
Doar niște curioși, atâta tot.
Scuze, dnă, nu se va mai repeta.
Eliza? Băiatul e bine?
- Da. - Nu s-a întâmplat nimic. Vorbim luni.
Ai grijă ca dosarele Emory să fie pe biroul meu când ajung.
Sigur, dle.
Madeline îl ura pe Longfellow și atunci.
Știa, cumva…
- Madeline. - Întotdeauna a știut.
Nu ne apropiem de casa dlui Longfellow.
- Voiam să vedem… - Știi regula, Madeline.
Dumnezeu Tatăl e în ceruri
și ne iubește de acolo. La fel și domnul Longfellow.
E rău.
E complicat.
Ca Dumnezeu.
- Ce-ți face piciorul? - Doare.
Ține minte ce a spus Maica Tereza:
„Durerea și suferința sunt ca sărutul lui Isus.”
Înseamnă că ești atât de aproape de el, încât te poate săruta.
Dacă durerea și suferința erau sărutările lui Isus,
a sărutat-o pe mama de-a rupt-o
în anii care au urmat.
Bine, mamă.
- Ține! - Nu!
Mamă, trebuie să bei, credem că…
Poate chemăm doctorul, ca la TV.
- Nu! - Mamă, te rog.
Isus ne-a arătat
cum se vindecă boala, și nu cu medicamente!
Unde vă e credința?
Trupul e templul Domnului.
Și voi îl poluați?
Nu spune ce vrei, fă-l pe el să zică ce vrei!
În felul ăsta, e ideea lui.
Mama a spus să nu-l mai deranjăm. Mai ales pe el.
Crede-mă, măcar atât poate face. Hai să mai revizuim o dată!
Scuze pentru deranj, dle Longfellow, dar a lucrat pentru dv.
atâta vreme, aproape 20 de ani, am zis că vreți să știți…
Îi e mai rău.
Și știm că ajutați oameni.
A spus întotdeauna că puteți să mutați munții, să convingeți
pe oricine de orice.
Nu cunoaște om mai deștept ca dv.
Am venit să vă întrebăm dacă aveți vreo idee.
Poate o convingeți.
Îmi pare rău, ați venit acasă la mine
ca să o conving pe mama voastră să meargă la doctor?
Nu ia medicamente. Nimic.
Nu vrea să vadă niciun doctor. Și suferă mult.
Ne-am zis că ar ajuta-o
să-i spuneți ce-i trebuie, poate ascultă.
Pe noi nu ne ascultă. Dar pe dv…
Adică…
Vă adoră.
- Ce ai spus? - Măcar atât puteți face. Pentru ea.
Pentru noi.
Nu știu ce tot spuneți. Habar n-am, bine?
Eliza a muncit bine multă vreme, dar a luat-o razna. Nu?
Acum luați-vă insinuările mincinoase
și parodia asta și cărați-vă din curtea mea!
Sunt…
Sunt copiii Elizei?
Ce facem?
Știm ce n-ar vrea să facem.
Dacă chemăm pe cineva, apare poliția.
- Doctorii o s-o îmbălsămeze. - Nu pot.
Știu.
Și ce facem?
Slavă Domnului! Criza și primejdia au trecut,
iar boala îndelungată s-a dus, în sfârșit.
Febra numită „a trăi” a fost în sfârșit înfrântă.
Hai să citim ritualul de înmormântare,
să cântăm melodia funerară
și imnul pentru cea mai regească moartă
care a murit atât de tânără!
Maddie!
Ce este?
- Mamă! - Mami!
Mami!
Probabil a leșinat undeva, nu?
A trebuit să se târască, să iasă, probabil a leșinat.
Doamne!
- Ce facem? - Chemăm un doctor.
Trebuie să-l chemăm. Nu-mi pasă ce zice ea.
A fost un accident. N-am vrut să…
Îmi pare rău.
- N-am știut. - Ne pare rău. Te rugăm, mami.
Nu, e luat pe toată strada, nu doar la noi!
Cine e?
Ce cauți aici?
Doamne!
Mamă!
William!
Oficial s-a spus că Longfellow a făcut infarct în somn.
Asta era înainte de internet. În preistorie.
Am curățat ce era urât după ce am preluat compania.
Ca să scutesc familia de rușine.
Familia mea. Neamul Usher.
Ultimul lucru făcut de mama în viață…
A ucis un bărbat puternic.
Și noi am dus secretul cu noi și am iubit-o și mai mult.
Era…
remarcabilă.
De ce-mi spui asta? De ce vorbim despre mama ta?
Cred că trebuie, pentru că e aici.
Ce vrei să spui?
E chiar în spatele tău.
Am citit undeva despre tactici de negociere de mare forță.
Niște oameni de afaceri cu adevărat străluciți
introduc niște clipe în conversațiile cu miză mare.
Forțează o reacție, oricât de trivială.
Vorbești încet, ca să faci adversarul să se aplece.
Îl faci să repete ce-a spus. Te uiți în spatele lui.
Îl faci…
să se întoarcă.
Ceva care să-ți asigure puțin control.
Nu mă întorc, Roderick.
Nu mă deranjează.
Deci, de ce îmi spui asta?
Fiindcă… Ei bine, vorbeam despre copiii mei, nu?
Și e important să știm asta
când vorbim despre cum au murit.
Și de ce i-am tratat așa.
Și de ce erau cum erau… Din cauza tatălui meu.
Am promis că n-am să fac niciodată ce-a făcut el.
Nu închid porțile. Dacă ești din sângele meu, așa rămâne.
Nu contează cum ai ajuns aici, cine e mama. Am șase copii.
Șase copii cu cinci mame.
Dar sunt toți ai mei.
Și așa i-am tratat.
Dacă ești un Usher,
porțile sunt deschise. Punct!
E un principiu.
Iar e nepoata ta?
Da.
Porțile-s mereu deschise,
dar nu răspunzi la telefon.
Nu, așa e.
O să vină ziua în care n-o să mai scrie.
Toți fac așa, la un moment dat.
Nepoții tăi sunt la tine acasă acum, cu copiii tăi,
iar tu ești aici cu mine.
Așa că hai să lăsăm formalitățile!
Îmi supraveghezi casa?
Dacă nu mă-nșel, nu ți-am văzut vreodată soțul la tribunal.
Nici măcar o dată.
Apogeul muncii tale de o viață și el n-a fost acolo să te susțină.
De ce, dacă ești așa de priceput la valori familiale?
Dacă mă gândesc bine, toți ai mei au fost acolo. Din prima zi.
Câțiva erau acuzați de conspirație.
- Ca să vezi! - Familia mea nu trebuia să fie acolo.
Nu voiam să se apropie de voi.
Mereu ai fost un bun orator, Auggie.
M-a impresionat pledoaria de deschidere.
Am revăzut caseta de câteva ori.
Poate a fost ultima oară…
Știi…
- Ultima oară când ai fost impresionat? - Când am fost împreună.
Aia a fost ultima zi în care am fost în același loc.
Vii.
Mulțumesc, dle.
Doamnelor și domnilor…
sunt Charles Auguste Dupin.
Și am privilegiul…
ÎN URMĂ CU DOUĂ SĂPTĂMÂNI
…de a reprezenta SUA împotriva Fortunato Pharmaceuticals
și a familiei criminale Usher.
Azi vreau să vă spun de ce guvernul SUA
a făcut în sfârșit aceste acuzații
în ceea ce o să fie cea mai însemnată urmărire în domeniul farmaceutic
din istoria țării noastre.
Știu, au existat multe titluri despre Fortunato Pharma.
Despre Ligodone.
Despre epidemia de opioide din casele noastre și de pe străzi.
Muntele de cadavre adunat de când Roderick Usher,
persoana de colo, își promovează calmantele, de câteva decenii.
În patru decenii, familia Usher, cu Roderick CEO și Madeline COO,
a făcut din Fortunato una dintre cele mai profitabile
și puternice companii de pe planetă.
Au reușit asta făcând lucruri îngrozitoare.
Încălcând flagrant reguli, regulamente și etica de bază.
Cu costul unor vieți omenești.
O să demonstrăm că, în materie de politici, Fortunato
are practici de marketing înșelătoare.
Pretinde că produsele sale sunt sigure și eficiente
și distruge dovezile că nu e așa.
Arde dovezi, le falsifică,
le distruge, le degradează, le aranjează.
Și motivul pentru care nu le pasă,
motivul pentru care avocatul și executantul lor, Arthur Pym…
- Obiectez! - Se admite.
Avocatul lor principal, dl Arthur Pym,
face cuvinte încrucișate când vorbesc eu.
Cred că cei ca ei nu merg la închisoare.
Doamnelor și domnilor, așa e.
În 40 de ani n-a existat nicio anchetă, nicio acuzație.
Nicio amendă pentru viteză.
Roderick Usher nu a pățit nimic.
Nici Madeline Usher sau altcineva din familie.
- Obiectez! - Se admite.
Casa Usher a ieșit din fiecare furtună
și din orice dificultate și e mai mare,
mai puternică și mai întunecată azi decât a fost vreodată.
Dar o să auziți și altceva.
Ceva la care ei nu se așteaptă.
De aceea procesul ăsta o să aibă alt rezultat.
O s-o auziți de la unul dintre ei.
Un informator din cercul intim.
Cineva care e atât de apropiat de crimele familiei,
încât probele aduse sunt irefutabile.
- Obiectez! - Apropiați-vă!
Dacă există un astfel de martor,
nu a fost făcut cunoscut apărării.
Asta încalcă schimbul de informații,
iar guvernul știe prea bine, dle.
Acest martor a ieșit în față riscând foarte mult,
o să fie în pericol dacă e expus.
Se teme pentru propria viață.
Dle judecător, considerăm că instanța asta e compromisă.
E absurd!
Până o să fim mulțumiți, identitatea martorului e confidențială.
Guvernul susține că există un pericol imediat.
Ai face bine să nu spui asta în pledoarie, dle Dupin.
Aveți dreptate. Dle judecător…
M-am cam repezit.
Nu mai sunt tânărul avocat de odinioară. Cer eliminarea.
Deocamdată trecem cu vederea aluzia că există un informator.
Să se elimine din stenogramă.
Cred că toți suntem frustrați.
În ultimul an, câți?
Au murit 54-55.000 de oameni din cauza…
lăcomiei.
- Cină în familie. - Cu toți?
Și cu soții.
Asta nu e o zi de bucurie pentru mine.
Aș vrea ca cei ca membrii familiei Usher
să răspundă pentru ce au făcut cu viețile oamenilor.
DREPT FARMACEUTIC
La naiba, e rău!
Tata nu ține cine în familie. E ceva la mijloc.
- Cârtița. - Informatorul.
Cârtița e cineva infiltrat,
informatorul e unul dintre noi care le oferă ceva.
Bun, deci cârtița e ca Leonardo DiCaprio în Cârtița,
iar informatorul e ca Jack Nicholson în Cârtița.
A fost! Nicholson vorbea întruna cu FBI-ul.
Înțeleg. Mai sunt și alte filme, tată.
- Nu cum e Cârtița. - Uită-te aici!
Te pricepi grozav, scumpo.
Vreau să-i placă tatălui tău.
Asta-l încântă, e în toane proaste.
Da, există…
un informator în familie.
Nu e adevărat, nu?
Cred că nu. Dacă este, e Perry.
E doar un puști, Freddie.
Cine știe ce poate neno… Scuze, iubito!
Cine știe ce poate nenorocosul ăla să facă sau nu?
Și de ce naiba… Scuze, iubito.
De ce naiba ar crede cineva că-i prinde bine
să devină informatorul guvernului?
Trebuie să fie curajos, cred.
Sunt acuzații reale?
Dacă nu, n-avem de ce să ne facem griji,
dar, dacă cineva chiar a încălcat legea, nu ar trebui pedepsit?
Lenore, e curajos și înțelept să spui asta.
Dacă vrei să fii scoasă din testament.
Doar nu crezi c-ar face asta, nu?
Chestia e că Freddie vrea
ca tata să-l iubească mai mult ca orice.
E praf la afaceri, dar nu-l supără pe tata.
Aș paria pe unul dintre bastarzi.
Poate că l-am subestimat pe Freddie.
Freddie e urmașul la tron, poate îi dă tatei un brânci.
De ce?
Are totul, oricât de idiot ar fi.
Uită-te la numele lui!
Frederick nu putea să semene mai mult cu Roderick.
Nu știu de ce nu e Froderick.
- Cred că e Perry. - Și noua ta mamă vitregă?
- Poate e Juno. - Taci!
Să n-o mai pomenești! Nu există. Înțelegi?
Nu e în testament, nu? Nu e el atât de prost.
Nu există.
Și nu știe nimic.
- Doamne, cât e ora! Bill… - Poți amâna lansarea.
Nici vorbă!
Goldbug trebuie să decoleze la fix.
Data lansării e în prezentare.
- Tata a girat deja. - Mă refer la proces.
Și la restul. Lumea o să înțeleagă, Tammy.
Nu-mi pasă de lume.
Îmi pasă ce crede tata, iar el înfruntă asta, așa facem și noi.
Goldbug o să-i arate că imperiul Usher trebuie să fie matriarhat.
Iar Tamerlane Usher trebuie să fie regina. Deci zi de ce ai nevoie!
De Bill T. Wilson.
Deci continuă să fii el, bine?
Încălzești publicul,
îmi ții în priză cei zece milioane de urmăritori.
Știi că Blippi are 12 milioane?
Să-l fut pe Blippi! Și procesul. Și pe informator!
Apropo de futut…
Nu știm cât durează astă-seară. Am anulat fata.
Nu știam că avem o fată diseară.
Era una, am anulat. Am amânat-o.
Tata trebuie să vadă că nu ne trebuie 500 de milioane
și armate de maimuțe pentru testat ca să reușim.
Aproape am terminat.
Gata?
În regulă. S-o închidem.
Atunci, ținem pumnii.
A funcționat. Chiar a mers, la naiba!
Trebuie să-ți spun
că o să avem de furcă cu colegii.
Din cauza nuambrei de noapte?
Fix de asta. O spun iar.
Noua pudră trimisă de tatăl tău
o să otrăvească studiul.
Ai auzit poveștile?
Turiștilor din America de Sud li se suflă pudră în față
și rămân paralizați?
Asta e aceeași chestie.
Studiul nostru n-o să pară corect
cu un paralizant experimental Fortunato.
Trebuie să-l ținem ascuns de Perry.
Altfel, ajunge în băutura cuiva.
- Sigur vrei să vin diseară? - Ce?
Toți o să fie furioși după ședința de la tribunal.
- Informatorul? - Nu, trebuie să vii.
E Camille, toți știm că e ea.
- O să fie o baie de sânge. - Mi-au zis să te aduc.
Îmi pare rău, dnă dr. Ruiz, dar trebuie să vii.
Clar nu poți să vii.
Vreau să-ți cunosc familia.
Dar e nevoie de un proces. Partenerul e ceva important.
Nu vrei asta acum.
Acordul prenupțial e enorm.
Leo, mă lași să mă mut cu tine, dar nu și să-ți cunosc familia?
Exact. Nu știu când mă întorc,
dar vorbim atunci.
Sunt în lift. Vorbim imediat.
Ești în lift.
Bine, ne vedem.
- Trebuie să pleci. - Ai promis un selfie.
Acum! La naiba!
Trebuie să aștepți aici, bine?
Vorbești serios?
Da.
E o pătură pe canapea, ascunde-te sub ea!
Nu știu. Haide!
Poți să pleci când se duce la baie.
Prietenii n-o să creadă că l-am întâlnit pe Napoleon Usher.
Bine.
Bună! De ce ai venit așa devreme?
- Nu că m-aș plânge. - M-am gândit că o să iasă urât.
Am văzut la știri.
Hei!
Bine.
Sigur că nu pot să vin?
Nu cred că e o idee bună.
- A fost la știri? - Glumești? Peste tot.
Bună, Pluto!
Bună, scumpo! Ești bună cu Celălalt Tati? Da?
Hei!
Dăm drumul la știri în dormitor?
Bine, venim în forță. Cu chestii dure!
Molâii de la Fox…
Îl periem pe Hannity. O să fie prietenos.
Tucker?
Tocmai am vomitat puțin în gură.
Sună-l pe Bresnickan la Vanity Fair, vezi dacă vrea profilul lui Leo.
Să ne ajute Leo cu schimbarea.
O să vorbească de adidași, caritate.
Kimmel, Colbert… Tot Leo.
La naiba, și Victorine. O să le placă celor de la Vanity și Cosmo.
- Lumea o place. - Mama vitre…
Juno o să fie la Met în weekend, biroul tatălui tău a cerut Page Six.
A fost la etajul cu Urgențele. N-o pot transforma în Prințesa Grace.
Îi poate fi bunic. Nu poate fi decât grețos.
Bine, mă rog! Dă-le ce vor!
Prioritatea numărul unu e informatorul.
IESE LA IVEALĂ UN INFORMATOR
Începeți cu Perry, dar nu cred
că nu punea pe TikTok întâlnirea cu FBI-ul.
Ai nevoie de noi după cină?
Nu astă-seară.
Vreau să vă ocupați de Victorine și de restul chestiei.
Dacă informatorul există, trebuie găsit.
E greu cu Victorine. Știe că supraveghezi.
Știu, dar găsești tu ceva. Aflăm cine ciripește la FBI.
Îi congelez capul și i-l duc tatei pe o tavă de platină.
Vezi dacă face Cartier tăvi de platină!
Tot am emoții mari.
N-am mai găzduit nimic.
Am moderat o ședință de grup.
Doar o dată. A fost un dezastru.
O să te descurci. Nu trebuie să faci nimic.
Dar toți? În același timp?
Slavă Domnului că nu am făcut nuntă! N-a trebuit să-i privesc pe toți în ochi.
- Mă urăsc. - Nu.
Mă rog, mai puțin Freddie.
Sunt sigură că te pupă-n fund.
O să te iubească fiindcă te iubesc eu, iar mai tare ca iubirea
e groaza că o să fie scoși din testament.
Scuze.
Îmi pare rău.
Ce cauți aici? Ai cunoscut-o pe soția mea?
Juno, el e doctorul Donaldson. Are grijă de mine de mult.
Și o să aibă și de tine curând, când termini cu Lewis.
Voiam să sun, dar m-am gândit că e destul de important ca să…
Trebuie să vorbim.
- Dă-i drumul! - Ar fi mai bine între patru ochi.
Hei! A venit Prospero.
Ești pregătit?
Ce?
E un Glenfiddich. Din '96.
- '96, anul… - Anul în care m-am născut. Exact.
Glenfiddich adoră ideea asta, apropo.
Dacă e whiskyul oficial al clubului,
ne pun la dispoziție o mulțime de sticle.
Ai avut la dispoziție un an întreg
să vii cu o propunere pentru prima ta afacere
pe care s-o sprijinim, și propui un club de noapte.
Da. Clar nu gândești la scară suficient de mare.
Clubul o să fie tare?
Sigur că da, cu posibilități de franciză,
Prospero Roma, Prospero New York, Prospero Dubai…
În afară de a boteza clubul cu numele tău,
ce îl face să merite?
Nu e un club de rând, mătușă Madeline,
e de nivelul Berghain. Limelight.
Prospero's o să fie printre cele mai exclusiviste cluburi din lume.
O să refuzăm vedete de cinema și monarhi,
o să facem ca Studio 54 să pară o glumă afurisită.
Și o să faci asta vânzând sticle de Glenfiddich.
Nu vând Glenfiddich. Vând…
hedonism, privilegii.
Un loc întunecat cu muzică bestială, reguli puține, consecințe și mai puține.
Locul în care starletele adorate de toți
o să le-o sugă VIP-urilor adevărate din colț.
Primește-mă la birou să-ți arăt cifrele,
perspectivele de franciză.
- Categorii de membri… - Roderick, te rog, când vrei.
A, categorii de membri? De ce nu spui așa? Nu.
Nu ne vedem la birou.
Să fii Usher înseamnă să schimbi lumea.
Nu s-o sugi la un bar cu whisky.
Uită-te la cifre, vin luni și poți să…
Ce mama naibii? Ajunge.
Nu cred că el e informatorul, dar habar n-are de afaceri.
Știu, ții mult ca toți să primească primul împrumut, dar…
El nu ușurează situația.
Să mergem să-i privim în ochi!
După ce le arătăm hârtiile, o să-mi dau seama.
Ce e cu tine?
- Ai ceva. - Sunt bine.
Te urmez.
Pentru drum.
Am zis că putem beneficia toți. Dreptul farmaceutic.
- Poate ne ajută ceva de aici. - Serios?
Arthur, cerceteaz-o! Găsește ceva în apărarea noastră!
Nu!
Stai, e… tort.
Dacă serialul tău era cu torturile tale, ar fi rulat 20 de sezoane.
Vrei ceva de băut?
Cafea?
Nu se poate!
Pariez că e tort.
Freddie, doar când te-ai însurat cu ea n-ai dat-o în bară.
E genială.
Ei bine…
Avem asta în comun, tată. Suntem amândoi bărbați norocoși.
Ce naiba, Freddie!
Bun, cât ronțăiți legea,
dl Pym are niște documente importante pentru fiecare.
Documente de la Pym Spintecătorul, mereu o delectare.
Stai. Și ăsta e tort?
E un nou și solid
acord de confidențialitate, care are consecințe importante.
Renunțarea la moștenire? Amenințarea cu procese…
Ar trebui să ne adunăm mai des, e un balsam sufletesc.
Consecințele sunt valabile doar dacă încălcați acordul.
Mi se pare că nimeni nu trebuie să-și facă griji.
Dacă nu cumva are de ce.
Întocmai. Eu și tatăl vostru apreciem
spectacolul de încredere, loialitate și apartenență. Acum, semnați!
E mereu plăcut să te simți membru al familiei.
Al, ai mai semnat vreun act al lui Pym?
E un ritual de trecere. Așteaptă prenupțialul.
Apropo de asta, cum merge, Juno?
Super!
Prefer să nu semnez nimic fără să se uite omul meu înainte.
Sau nu.
Că tot suntem la subiect, urăsc să aduc eu vorba, dar,
dacă a colecționat careva dintre noi
sau a dat la schimb un secret de familie, știm toți cine e.
- Du-te naibii, Victorine! - Fără certuri. Aveți puțină demnitate!
Vreți să semnez?
- Semnez imediat. - Cum se scrie „Froderick”?
Bun, terminați cu glumele, nu e amuzant.
Fortunato e motivul pentru care existați.
Motivul pentru care aveți tot luxul,
inclusiv implanturi de cord și baluri ale debutantelor.
Baluri? Crezi că asta fac?
Compania este familia
și ne așteptăm să vă dați și viața pentru ea.
Iar dacă ne vânează cineva, oricine,
epuizăm tot arsenalul, până când neutralizăm amenințarea.
Cu „neutralizare” vrei să spui că e dat în judecată,
scos din consiliu, din testament, lăsat în stradă…
Neutralizat. Ca și mort.
Pym a întocmit un act urât, eu i-am cerut-o, dar nu asta e chestia.
Când aflu cine a vorbit
cu guvernul afurisit, turnându-și rudele de sânge,
n-o să mai avem ce să dăm în judecată.
O să dau în judecată balta de sânge din pantofii de designer.
- Să fie clar, o să aflăm! - Cincizeci de milioane.
Cui rezolvă treaba asta.
Norocosului Usher care se prinde cine a vorbit cu FBI-ul.
Cincizeci de milioane în mână, fără obligații, fără taxe.
Tocmai ai pus…
Da, pun o recompensă pe capul tău.
Tu, nemernicule, informatorule, te știi bine!
Sunt 50 de milioane. Somn ușor!
Ceilalți…
vânătoare plăcută!
A fost ultima oară când i-am văzut împreună.
Pe unii… ultima oară în viață.
Dacă spui că a fost din cauza…
Ei bine…
că din cauza chestiei cu informatorul s-au întâmplat toate,
dacă sugerezi cumva că sunt responsabil, fie și indirect…
Nu fac asta. Știu cine e responsabil.
Știi cine e responsabil pentru care moarte?
Pentru toate.
Iartă-mă, Roderick, dar morțile
copiilor tăi au fost cercetate,
anchetate în amănunt
și, oricât de ciudate au fost, nu au legătură.
Eu sunt responsabil.
Și, mai exact,
poate…
că e o femeie.
Cunosc fața aia.
Și tu o cunoști.
Despre care trebuie să-ți spun.
Ce mi-a făcut?
Știi sărbătoarea mea favorită?
Ajunul Anului Nou. Știi ce ce? Hotărâri!
Lumea ia promisiunile de bune,
nu înțeleg cât cântăresc.
Hotărâri.
Hotărăști.
Deci nu clipești, ești pornit, te angajezi ferm să faci ceva sau…
să nu faci ceva.
Și cei mai mulți trec prin viața lor irosită și stupidă
fără o clipă de hotărâre adevărată.
Nu și eu.
Eu nu.
Și nici Madeline.
UN 1980 FERICIT
31 DECEMBRIE 1979
Petrecere cu costume?
Bănuiesc că ești Jay Gatsby, iar tu, Daisy Buchanan.
- Atunci, Gin Rickeys? - Gatsby nu bea.
Rămânea treaz și atent. Privea cum beau ceilalți.
- Tu nu bei? - Bem astă-seară.
Amândoi. Whisky. Sec.
Ați schimbat petrecerea?
V-ați gătit, n-ați așteptat miezul nopții?
Schimb de peisaj.
Lucrăm pe-aproape.
N-am mai văzut localul. E nou?
- Oarecum. - Nu e așa aglomerat.
Pentru Anul Nou.
Vin mai încolo. Ne bazăm pe miezul nopții.
În noaptea asta.
Pare că deja ați avut o seară sălbatică.
Lăsați '79 în urmă cu stil.
O să beau cu voi.
Nu fac asta cu clienții, dar uite…
Pentru 1979! Odihnească-se în pace!
- Doamne, nu pot să cred că am făcut-o. - Mai încet, Roderick!
Ba nu. Acum ce facem?
Așteptăm aici.
Bea, dar să nu te îmbeți! Vorbește, dar nu spune!
E bine dacă nu-s polițiști până la 0:00.
N-o să știe câteva zile.
Important e să ne vadă oamenii în noaptea asta.
Locul ăsta e bun.
Destul de aglomerat pentru martori, dar nu cât să nu observe nimeni.
Mă bucur că anul ăsta scăpăm de Carter
de la Casa Albă.
Crezi că Reagan candidează?
Cred că o să câștige lejer, și e super pentru afaceri.
Scuze, am uitat, fără politică aici. E un local stilat.
Încă unul?
Poate doar unul,
apoi trecem pe bere, o lăsăm mai moale.
E devreme. Whiskyul e scump.
Primele două sunt din partea casei. Deschid cont?
Consumați acum, plătiți mai târziu.
- Sunt Verna. - Roderick.
Ea e Madeline.
Stați până la 0:00?
- Așa cred. - E bine.
Aveți o oră să vă gândiți la hotărâri.
Știți ce e o hotărâre? Un pact cu viitorul.
Viitorul vine iute. E aproape aici.
Deja ați hotărât, nu?
Da. Același lucru.
O să schimbăm lumea.
Anul Nou 1980. Îmi amintesc ce s-a mai întâmplat în noaptea aia.
A fost noaptea…
- Știi ce vreau să zic. - Da, știu ce vrei să zici.
În afară de zvonuri, de mister.
Atunci s-a schimbat totul la Fortunato.
Oamenii încă mai șușotesc despre ce s-a întâmplat în noaptea aia.
Într-acolo mă porți, nu?
Viața voastră o să se schimbe complet.
În noaptea asta.
O simțiți. Amândoi.
Plutește în aer.
Suntem în afara timpului și spațiului.
Azi mi-am îngropat trei copii.
Pe ceilalți, săptămâna trecută.
Știu, și am spus că-mi pare rău.
Există un motiv pentru care-ți spun ce îți spun.
Mama, copiii, Ajunul Anului Nou.
N-o să-ți vină să accepți, să crezi,
dar îți jur, fiecare bucată e importantă.
Azi mi-am îngropat băiatul.
Și n-a venit mai nimeni de data asta.
Al șaselea sicriu băgat în țărână.
În nici două săptămâni.
„Hotarele dintre viață și moarte
sunt cel mult umbroase și vagi.
Cine știe unde se termină unul și unde începe celălalt?
Suntem pe marginea abisului.”
- Bunicule! - „Privim în abis.”
- Ce este? - „Ni se face rău, amețim.”
E aici.
„Primul impuls e să ne chircim în fața primejdiei.
Inexplicabil, rămânem.
Încet-încet, răul și amețeala
și groaza se contopesc în norul unui sentiment inefabil.
E doar ideea despre ce ar fi senzațiile noastre
într-o cădere iute de la înălțimea asta.
Iar căderea asta, anihilarea asta grăbită
implică cea mai îngrozitoare și dezgustătoare
dintre imaginile îngrozitoare și dezgustătoare ale morții și suferinței
care au apărut vreodată în imaginația noastră,
și chiar din acest motiv ne-o dorim cu ardoare.”
Dle Usher!
Roderick, uită-te la mine!
Arthur, trimite un autobuz să nu fie înregistrat, fără nume.
De fapt, să fie în afara serviciului.
Du-l la Westminster sub pseudonim. Închide aripa, ba chiar tot etajul.
Pune pază și adu-l pe Donaldson. Fără alți doctori. Doar Donaldson.
Se face.
E momentul.
PRĂBUȘIREA CASEI USHER
DUPĂ OPERELE LUI EDGAR ALLAN POE
Subtitrarea: Anca Tach