Te uiți în direcția greșită, Gatsby.
Daisy s-a alăturat gloatei.
Așa și trebuie.
Când eram mici, mama ne zicea despre corbi că sunt slugile Satanei,
fiindcă Noe i-a aruncat…
I-a aruncat peste bord și au supraviețuit potopului.
Da. Am mai auzit asta.
Dar nu în toate culturile sunt considerați semn rău.
Mulți cred că corbii aduc noroc.
Nu cred că vreau să-mi știu soarta.
De ce?
Vezi cum linia se desparte?
Viața ta o să-și schimbe complet cursul.
În noaptea asta.
E rândul tău.
N-am chef să dansez.
Nu e vorba de dans, ci despre a fi văzut.
Fă-ți o prietenă!
Sărut-o la miezul nopții, asigură-te că ține minte.
Sub conducerea dlui Alex Parker, care deține minunata clădire,
fostul Times Tower,
și a devenit o tradiție în New York în ultimii 75 de ani…
Slavă Domnului că te are pe tine că să preiei inițiativa.
Ce vrei să zici?
Era doar un compliment.
Dacă era ziua noastră, uita să mănânce tort dacă nu gustam eu întâi.
Femeile sunt conducătoare înnăscute ale speciei.
Egiptul antic știa asta.
Se anunță miezul nopții. Ai decis care e hotărârea?
Ne-ai mai întrebat asta.
Să schimbăm lumea.
Mai știi?
Fratele tău a răspuns.
- Tu ce vrei? - Asta vreau.
Pare că nu pot vorbi pentru mine?
Îmi pari o regină fără coroană.
Ce zici de asta?
Între bogată sau faimoasă, ce ai…
Bogată.
Bine. Ești bogată.
Nu trebuie să mai muncești.
Și acum?
Ce faci cu viața ta?
Se apropie.
Nici 20 de secunde.
N-aș lăsa niciodată un bărbat să mă conducă
- …și aș descoperi viața veșnică. - Zece, nouă, opt, șapte
șase, cinci, patru, trei, doi, unu!
An Nou fericit!
Noroc, Cleopatra!
Ai avut mereu succes la femei.
De-a lungul anilor, zic.
Dar păreai fericit când te-am cunoscut.
Eram.
Ce n-a mers?
Nu mai contează acum.
Atunci a început?
De Anul Nou 1980? Nu erai acasă cu Annabel Lee,
sărutai altă femeie la bar.
- A trebuit. - De ce?
Ajung și acolo.
Ce ați făcut, Roderick?
Tu și Madeline.
Ai zis că e mărturisirea ta.
Mărturisește!
Moarte în preajma-ți…
Are să te umbrească Stai nemișcat
Noaptea, deși limpede, se-ncruntă
Iar stelele nu privesc în jos Din înaltul tronurilor cerești
Cu lumini ca speranța dată muritorilor
Dar sferele lor roșii, fără raze
- Oboselii tale îi par… - Cine sunt?
- O arsură și-o febră… - Mamele.
Perry, Leo, Camille.
Care se va agăța te tine pe veci
Acum există gânduri, nu le respinge
Există viziuni, nu mai dispar
Din spiritul tău să treacă
Gata, ca roua din iarbă
Spune doar: „E un moment dificil pentru mine,
respectați-mi intimitatea, vă rog.”
E un moment dificil pentru mine, respectați-mi intimitatea, vă rog.
Așa!
Juno.
- Ești bine? - Da.
Ia-mă de braț!
- Juno, îl ții? Bine. - Sunt bine.
Capul jos, dă din cap, zâmbet trist, nu vorbim cu nimeni.
Ai reușit.
Ai cumpărat tot.
Ceva de băut?
Nu există barman?
La naiba, nu, e o discuție intimă.
Însoțitorul stă cu ei.
Ei nu beau, sunt la datorie.
El e Tony.
Tony, ei sunt cei rămași.
L-am rugat pe Tony să ne urmeze peste tot, chiar și la toaletă.
Nu e prea vorbăreț.
Al meu, da.
La ușă, cel puțin.
Nu sunt sigură că trebuia, dar a făcut-o, perversul!
E o nebunie!
De ce anume să ne protejeze?
Leo a sărit. Julius a văzut tot.
Era plin de droguri, nu s-a bătut cu vreun asasin.
Deci tata exagerează?
Nu e mâna tatei.
E a mătușii Mad.
Pe bune?
Pe bune.
Acordurile de confidențialitate trebuie să fie beton
dacă tipul crede că stă în fața casei.
Așa e.
Da, prostituatele.
Singurii care vor vărsare de sânge Usher sunt din familia Usher.
E motivul pentru care voiam asta. Am rămas doar trei.
Jumătate.
Știu că nu suntem întotdeauna de acord,
dar acum trebuie să ne adunăm, nu?
Poate are dreptate.
Mai știți când au apărut?
Mă refer la cei mici.
Știu când ai apărut tu.
Doamne, ce supărați am fost!
Să-i văd încercând să umple golul ăla.
Drogurile, faima, cheltuielile.
Toate astea… A fost trist.
Ai același gol, Vic.
Nu știu dacă-l vezi, dar îl ai.
Camille a vrut să-l umple cu date,
Perry, cu… orice,
iar Leo a încercat să umple golul tatei cu iubirea fanilor.
Golul tatei.
S-a dus după corespondență
și s-a cuplat cu una de pe Insta.
Golul tatei.
Voi doi n-ați avut griji.
Copiii originali au crescut în casa tatei.
- Nu e așa. - Nu, Vic.
- Nu e adevărat. - Mai scutiți-mă!
Mama era asistentă.
Femeie singură.
Nu vreau să aud ce grea a fost viața în casa
legendarei Annabel Lee.
Singura cu care s-a însurat.
Da, până la Juno.
Nu vorbi cu mine despre drogata aia!
Ne pare rău că tata e tata.
După mama, s-a aruncat într-o mare de păsărici
și de atunci tot cunoaștem fructele.
E tragic, dar tot ce știm
e că mai sunt trei care vin să le ia locul.
Poftim, am zis-o!
Tata nu face decât să țină ușa deschisă
pentru orice bastard mai are prin lume.
Doar fiindcă ușa e deschisă,
nu înseamnă că ai un loc garantat la masă.
Zău așa, ne-a aruncat bucate și se uită cum ne batem pe ele.
Știi asta. Mai ales noi.
Pare că tu te descurci.
Da, tata adoră storcătoarea de inimi.
Dintr-un motiv oarecare.
Pe bune, Tamerlane?
Și cutiile tale neconvenționale?
Anunță-mă când Gwyneth te încalecă cu echipa ei juridică.
Abia aștept să aud
ce crede despre substitutele generice.
Nu una dintre maimuțele tale i-a hăcuit fața lui Camille?
Cimpanzei. N-ați fost la ora de științe într-a doua?
Cât de greu e?
A fost distractiv.
Vreau să știu ce putreziciune
a aflat Camille despre tine înainte să moară.
Da, m-ai prins!
Eu îi ucid pe Usheri, unul câte unul.
Ghici cine urmează!
Bine!
Credeam că toastăm pentru frații morți.
Dispari, Froderick!
Froderick și Maderlane.
Sunteți ca tata și Mads.
Vă dați mâna și jucați Țară, țară vrem ostași
ca să vedeți dacă pot să trec. Ca să ce?
Să mă puteți doborî?
Ghici ce!
Nu trebuie să trec.
Fiindcă o iau pe deasupra.
Dispari, ochelaristule!
Nu-mi pasă ce zice Pym, ea a fost, ea e informatoarea.
Crezi că cei 50 de milioane mai sunt valabili?
Probabil că nu.
Nu cu atâtea morți și evenimente.
Sunt fiica ta?
A clipit de două ori. A zis „da”.
E minunat, scumpo.
Scuze. Poți s-o mai spui o dată?
Nivelul de oxigen în sânge e mai bun…
Mă cheamă Lenore?
Plămânii sunt deteriorați, trebuie să stea conectată la oxigen.
Ți-a fost dor?
Sunt doar vești bune.
Cu arsuri de gradul trei pe o asemenea suprafață…
Îl bat pe tata la bowling?
Organele funcționează mai bine decât ne așteptam.
O să fiu următoarea RBG?
Nu e bilă de cristal, scumpo. O iau acasă.
Nu cred că o deranjează. Morrie e încântată să vorbească cu ea.
Nu, mă refer la Morrie.
Cred că e vremea s-o iau acasă.
Mai avem un drum lung de parcurs.
Mai e mult până când o să putem să facem grefe de piele.
Avem acasă tot ce trebuie.
Lucrez la asta de o vreme
și sunt gata s-o iau.
Cei mai mulți pacienți în starea ei
rămân la ATI 40-80 de zile.
Cei mai mulți pacienți în starea ei nu au mijloace.
Într-o zi fac un salon
- …incomparabil cu al vostru. - Tată!
Așa e.
E incredibil de fragilă.
Nu are imunitate, nu e protejată de…
Are întregul arsenal al familiei Usher.
O protecție mai mare decât puteți oferi voi.
Mă iei drept civil? Nu sunt civil!
Crezi că nu știu despre ce vorbesc?
Nu, sigur că nu e așa.
Fă ce trebuie și nu mă enerva,
poate așa te angajez.
Morrie, scumpo!
Scumpo, putem trece prin asta, o să reușim.
Nu vrei să vii acasă?
Glumești?
Te retragi acum? În ziua în care mi-am îngropat trei…
Scuze, abia în seara asta am aflat de operația afurisită!
Am aflat de la birou că mi-ai programat
- …o operație săptămâna viitoare. - Credeam că te bucuri, la naiba!
Cine e pacienta?
Ar trebui să fim partenere, n-am aprobat pacienta.
Uite, e dintre ale tale, aduc dosarul.
Nu contează, fiindcă nu suntem gata!
Mai știi asta?
Da.
Ce este?
Spune!
Prototipul nostru.
Nu, iubito, e începutul.
Prima încercare a funcționat, Al.
Știu că funcționează. Nu e vorba de asta.
Știi ce mai e?
Cele 200 de milioane ale lui Roderick Usher
și, dintr-un anumit motiv…
vrea asta acum.
Vrea teste pe oameni,
și facem teste pe oameni, iubito.
Nu aveai cum să obții aprobare pentru asta.
O, nu!
- Nu! - Bine, Al.
Nu, Vic! Nu se poate! Ce ai făcut?
- Iubito, nu e așa. - Nu se poate!
Nu, spune-mi că n-am semnat date falsificate.
Rapoartele sunt în regulă.
- Zi-mi imediat… - E…
…că n-am semnat rapoarte falsificate, Victorine!
Al… nu fi copil afurisit!
Cum crezi că funcționează industria?
E plină…
E destul de greu și așa, iar, ca femeie…
Ca femeie, ar trebui să știi că e infinit mai greu.
Să nu îndrăznești!
Spuneai altceva când banii ăia,
banii mei…
banii familiei Usher, banii de la Fortunato ți-au inundat clinica.
Și conturile tale bancare.
Cred că am încheiat.
Cum adică „încheiat”?
Ai dreptate. S-a mers prea departe.
Stai, încheiat… cu noi?
Nu spui nimic, Al, ai acord de confidențialitate.
Nu e pentru activități ilegale, așa că…
Ba da, cu siguranță este.
Da, e o… E specialitatea lui Pym.
Și l-ai semnat. Și-ți zic…
Te rog…
Bine, iubito, te implor!
Nu face asta!
Fiindcă ei…
o să te facă fărâme
și, chiar și după ce câștigă, o să…
Al, ei o să câștige. Bine? Te rog!
Iubito, nu face asta!
Nu ești cine credeam eu.
Ce ai să faci, Al?
Adio, Vic!
Stai!
Să nu spui nimănui!
Sigur că o să spun.
Și nu-mi pasă dacă mă dați în judecată sau mă sfâșiați!
Voi, familia Usher…
N-am vrut s-o cred, dar…
sunteți niște monștri afurisiți.
Bună, tot eu sunt.
Ascultă, doar…
Îmi pare rău.
Te rog, sună-mă!
Putem rezolva.
Doar… Ăsta e… E al treilea mesaj…
Nu-mi face asta, te rog.
Doar nu te-ai apucat de fumat, nu?
Nu.
Nu, e un ciripit. E ciudat. Scuze.
Cum ai trecut de Kevin Costnerul din hol?
E pentru protecția voastră, ca să fiți în siguranță.
Bună dimineața, ce mai faci?
Ce vrei?
Dau o raită să văd ce-mi fac bobocii.
Să văd dacă e ceva neobișnuit.
Scuze. Ai auzit asta?
Ascultă…
Aud încântătorul zvon
că treci la teste pe oameni.
- Lucrăm la asta. - Când?
Pot să știu de ce, dintr-odată, te interesează HeroVesta?
Acum mă interesează.
Tu și tata.
Norocul meu!
E important.
Poate cel mai important lucru acum.
Trebuie să urgentăm tot.
Ca să putem implementa un studiu special
pe un candidat care o să te surprindă.
Unul cu care nu putem risca. Pricepi?
Te plictisesc?
Nu, normal.
Apreciez interesul brusc și deloc alarmant pentru HeroVesta,
dar n-ai treburi mai importante?
De pildă?
Nu vreau să amintesc de asta, dar nu ai un proces?
Nu pentru multă vreme,
aș zice.
Cred că înțeleg de unde ți-au luat porecla.
Pym Spintecătorul.
Dac-am avea un șah și o plajă.
Îl ador pe Bergman.
Putem vorbi ca-ntre bărbați, Arthur?
Da, Auguste.
Ești un tip deștept.
Ai putea să fii oriunde, să faci orice.
Știi ce sunt ei… De ce faci asta?
N-aș fi unde sunt azi fără Roderick Usher.
Și nici tu, apropo.
Dlor, scuze pentru așteptare.
Suntem aici în pauza mea de prânz ca să discutăm tragediile recente
din tabăra apărării
și moțiunea de amânare a dlui Pym.
De ce?
Niciun decedat nu era acuzat în proces.
Domnul Dupin a insinuat de la început
că există un informator în sânul familiei
și, de atunci, credem că familia e atacată.
Mi s-a spus că morțile au fost accidentale.
Încă mai cercetăm, dle judecător,
dar e necesară o amânare în acest caz.
N-aș fi zis că avocatul să fie așa de oportunist,
dar nu sunt surprins.
- Ce sugerează? - Trei morți într-o săptămână, dle Dupin.
Și, până nu aflăm cauza
și legătura cu informatorul dlui Dupin…
Cine a zis că au legătură?
De unde știm că n-au? Nu dezvăluiți.
Pentru siguranță.
Amânarea nu e sfârșitul lumii, dle Dupin.
Dar, dle judecător, asta e o aiureală!
Familia asta a scăpat de mai multe ori de urmărirea juridică,
indiferent de dovezile împotriva lor,
de mărturii,
de numărul de cadavre adunate… Întotdeauna au scăpat la mustață.
E aproape supranatural, dle judecător.
Și o să le permiteți să scape iar.
O să presupun
că nu vrei să sugerezi ce sugerezi.
- Nu sugerez nimic, dle judecător. - Dle, îmi permiteți?
Am putea evita o amânare.
Dl Dupin ne poate ajuta să descâlcim mizeria asta
dacă ne indică informatorul
și permite anchetei să-și urmeze cursul.
Apropo, cine era?
Lucrurile au luat-o… Ei bine…
Știi ce-a ieșit.
Cred că mi-a scăpat ceva,
dar nu mai contează acum, Auggie.
Doar… din curiozitate.
Cine a fost?
Cine era informatorul?
Zău așa! Înțeleg de ce n-ai răspuns atunci,
dar acum, Auggie, s-a terminat.
Nu a existat un informator.
Sunt impresionat, Auggie.
- Nu te credeam în stare. - Haide!
Apărarea ta e lipsită de etică,
iar eu să procedez ca la carte?
Sunt și mai supravegheat
fiindcă tu n-ai scrupule, așa că, da,
am jucat o dată ca tine.
Calmează-te, Auggie, zău.
A fost bine. Ar fi fost distractiv.
Și mie îmi pare rău că n-am încheiat.
Să te văd cum te caci pe principii ar fi făcut toți banii.
- Du-te naibii! - Obligă-mă, indiferentule!
Te-am trântit în nămol de pe calul tău alb.
Nu trebuia să sugerez că e un copil.
Dar, Roderick, nu m-am gândit că o să-nceapă să moară.
Ușurel!
Nu. Hai să ne jucăm în nămol. Ai dreptate.
Am sugerat că e un copil, ca să vă tulbur.
Să forțez conflictul. Poate chiar să vă asmut între voi.
Puteați să vă mâncați între voi,
dar poate că în sfârșit ceda fortăreața.
Voiam să o dărâmați din interior.
Dar, Roderick, nu mi-am imaginat
că o să înceapă să moară.
M-am gândit că-i torturezi un pic.
Dar niciodată nu mi-am imaginat că o să moară vreunul.
Chiar ai greșit, de data asta.
Dacă nu erai tu, azi ar fi fost toți în viață.
Auggie, lasă-mă să te scap de povară.
Minciuna ta n-a omorât pe nimeni.
Așa că fii liniștit!
Vezi tu, n-au avut treabă una cu alta.
Așa că…
Poți să uiți.
Gândul vinovăției…
colcăie de scorpioni.
Și nu doresc nimănui să fie mușcat.
Nu pierde vremea cu vină sau rușine!
Alchimia lor merită acceptată?
Și o să schimbe tot.
Poți să vezi câte rețete s-au eliberat cu medicamentele tale.
Să știi care merge prost și unde.
Să personalizezi vânzările, să anihilezi concurența.
Dar nu prea-mi plac computerele.
- Și ocupă jumătate din clădire și… - Sunt tot mai mici.
Mult mai mici, mai rapide…
și oricum te extinzi, nu?
- Roddie spune că faci un campus nou? - Da, facem.
Mă rog…
Sunt interesat.
Asta e gândire vizionară.
Nu mulți bărbați vor să le vorbesc o jumătate de oră despre tehnică.
Mă îndoiesc.
Mai ales dacă te și arăți.
Îți răspund bucuroasă la orice întrebare.
Cum îți place cafeaua?
Cum îți place cafeaua de dimineață?
E tot ce-mi trece prin minte acum.
În solitudine.
Deci, computerul ăsta,
firma pe care o prezinți
- …e a ta? - Da.
Și de ce ar avea o femeie propria firmă?
De ce ar avea și un bărbat.
Pricep, dar de ce singură?
Într-o zi la biroul de lângă ușa mea ai putea face
mai mult decât pe cont propriu.
Secretara nu face algoritmi care triplează vânzările…
Crezi că ești prima care vine aici să prezinte computere?
Ai dreptate, ne extindem și cumpărăm deja computere.
Nu înțeleg de ce-mi vorbești așa.
Ia ghicește, scumpo… Ești fată deșteaptă.
Fetele deștepte sunt sexy doar dacă fac sex,
altfel, sunt concurență și… ce faci?
Le retrogradezi.
Sora lui Roderick Usher.
Ciudat, am avut o conversație interesantă
cu Roderick acum câteva zile, iar acum sora lui e în biroul meu
ca să-mi prezinte ceva despre computere, iar eu să… ce?
Să digitalizez toate datele?
„Ce-ar fi să iau documentele sensibile ale firmei
despre care vorbea frate-meu
de la subsol și să ți le bag în computer?”
Chiar dacă e ceva inocent, nu știu ce să fac.
Așa că te-ai gândit să mă umilești?
Nu. Nu vreau să te umilesc.
Nu e nevoie.
Îți dai seama că toată compania știe de voi, nu?
Da, sunt mulți ani de când sunteți bârfa principală.
Voi doi sunteți basmul birourilor.
Longfellow și-a lăsat secretara gravidă. Ce scandal!
Eram aici, știi?
Lucram pentru tatăl tău.
Am cunoscut-o pe mama ta.
A fost o secretară grozavă. O secretară completă.
Dar i-a putrezit creierul.
Și l-a ucis pe uriaș.
A ucis un mare om.
Cred că v-a fost greu în copilărie.
Nu știu de ce nu v-a recunoscut ca moștenitori.
Ar fi fost o mare diferență.
Oricum, toți știau despre voi,
dar uite, lucrați amândoi la corespondență.
Prezentați idei de pe margine.
Nu vreau și nu am nevoie să te umilesc, te descurci și singură.
Și știu că nu e vina ta.
Dar a ieșit bine pentru mine, după dispariția bătrânului.
Așa funcționează afacerile.
Scaunele se golesc, din păcate, dar nu rămân mult goale.
Sunt recunoscător pentru asta.
Nu mă înțelege greșit, Madeline, sunt de partea voastră.
Tu și Roderick.
Vă ajut. Întreabă-l!
Îi dau o mână de ajutor.
Îți pot da și ție.
Dar trebuie să aibă noimă.
Așa că nu… Și asta e important…
Nu mi-o trageți, Madeline.
Niciunul. Nu încercați să mi-o trageți.
Să mă fuți… e în regulă. O să urci repede în ierarhie.
Bărbații urcă pe burtă, prin nămol,
dar femeile urcă pe spate.
În genunchi.
Lumea nu e dreaptă, dar funcționează, așa că poți să mă fuți când vrei.
Dar să nu cumva să mi-o tragi, Madeline Usher. Înțelegi?
Da.
E dezgustător.
Așa-s bărbații.
Nici nu înțeleg de ce te-ai dus acolo.
Ca să-l privesc în ochi.
Acum știu cu ce ne punem, nu e mare lucru.
Testosteron, tupeu, loțiune după ras.
Sunt ușurată.
La naiba! Dacă era deștept?
Poate fi periculos și dacă nu e deștept.
Nu mă tem de șerpi cu clopoței, sunt isteți.
E deștept.
Nu-l judeca greșit, el te-a judecat așa.
Nu face aceeași greșeală. Oamenii mă judecă mereu greșit.
Oriunde mă duc.
Asta mă înfuria.
Dar acum pricep.
E o oportunitate.
Te-a subestimat. E un dar.
Un eșec al imaginației.
Te consideră formidabil, te acceptă,
strânge rândurile, închide uși, se pregătește de asalt.
Dar… n-are o părere prea bună despre niciunul dintre voi.
Și e minunat pentru noi.
De acord.
El pricepe, Roddie.
Am aflat două lucruri.
Unu, nu-și face griji pentru tine. E minunat.
Și doi… datele încă există.
Pe hârtie.
În subsol.
La construcție e cel mai bun moment să le distrugă.
Se pierd la mutarea în noul campus,
dispar discret înainte să fie digitalizate.
Asta ne oferă momentul prielnic.
Nu-mi place asta. Îmi pare rău, nu-mi place.
Și ai dreptate.
E periculos.
Și, odată ce facem pasul următor, nu mai e cale de întoarcere.
Ei bine, îl facem.
Cu ce avem de-a face?
Și asta.
E din telefonul lui Leo.
Dublează agenții de pază!
E ridicol! Leo a sărit de la balcon. Julius a văzut.
Nu era nimeni cu Cami
și nimeni nu putea face toate astea.
Cunosc fața aia.
A trebuit să sap în urmă și mi s-a părut o nebunie,
dar m-am gândit mult și nu pot să neg.
Cunosc fața. Și tu o cunoști.
Ajunul Anului Nou 1980.
Acel An Nou.
Nu-mi spune că nu-ți amintești!
- Arthur, lasă-ne, te rog. - Nu, rămâne!
Scuze, ai pomenit de Anul Nou în fața altei persoane.
Nu avem multe reguli, dar asta e a ta.
Deci îți amintești?
- Sigur că da. - Mai știi barul?
Îmi amintesc un bar.
Încăpățânatule!
Îmi amintesc că eram beți și poate și puțin drogați,
și, cu siguranță, ușor distrași în noaptea aia.
De vreme ce am jurat că nu mai pomenim noaptea aia,
nu știu despre ce vorbești.
Dar hai să zic ca tine, Mads.
Spui că o barmaniță imaginară
pe care ai visat-o acum 40 de ani s-a întors,
n-a îmbătrânit o zi și e…
Poate că spun: „Doamne, Roderick, nu cumva
i-ai tras-o barmaniței frumoase de atunci?”
„Acum ai alt moștenitor prin preajmă
și poate că e unul psihotic.”
Spune-mi tot!
Femeia asta seamănă surprinzător cu o barmaniță întâlnită în 1980,
nu departe de aici, de fapt.
Barul nu mai e de mult.
Am verificat, dar știu că așa e.
Și, cum frate-meu își bagă socoteala în tot ce mișcă,
apar bastarzi ca modelele de telefoane
și poate că asta e nebună și vrea să treacă pe primul loc.
Întărește paza, lasă-l pe Pym să-și facă treaba!
Mă ocup.
Presupun că pot negocia în numele vostru cu individa?
Dacă nu obiectați acum, presupun că sunt autorizat
să abordez negocierile dintr-o… perspectivă ostilă.
Trimite-mi adresa barului! Mă rog, locul în care era.
Pornesc de acolo.
Mă întorc cu o chitanță. Odată finalizată tranzacția.
Ochii ei, Arthur.
Chitanța.
Aș vrea să fie ochii ei.
Amândoi.
Scoși.
Meticulos.
Știu că ai îndoieli, e absolut normal.
Dar ăsta… ar putea fi cel mai important lucru pe care l-ai făcut vreodată.
Ar putea fi cel mai important
și, știi ce? Sunt geloasă pe tine, sincer.
Nu că n-aș vrea să fiu cineva important.
Cine n-ar vrea?
Doar că…
e vorba de a fi prima.
Asta mă sperie.
Pentru că totul se întâmplă atât de repede.
Presupun că m-aș simți mai bine dacă aș vorbi cu dna dr. Ruiz.
Poftim?
Ce consideri mai important…
Să fii celebră sau să salvezi vieți?
Mereu ai visat una dintre astea.
Nu și pe cealaltă.
Te-ai gândit că e o ecuație dezechilibrată?
Ca om de știință.
Poftim?
Dna dr. Ruiz ar trebui să mă opereze
și încă nu am vorbit cu ea.
Aș vrea să aud ce are ea de spus.
Îmi pare rău. Pur și simplu…
Tu…
Tu auzi asta?
Ce?
Dna dr. Ruiz, da, sigur că ea… Ea face operația.
Serios?
Da.
Cunoști termenul „condiționare operantă”?
Așa își dă seama un cal
dacă nu cumva călărețul are emoții sau ezită.
Interpretează purtarea nesigură.
Nu e frică, nu tocmai.
Dar animalele învață repede să evite omul respectiv.
Asta ești tu. Pe scurt.
Ești atât de străină de latura ta umană…
încât nici măcar nu asculți ce nu e în capul tău.
Chiar nu auzi asta?
Roag-o pe dna dr. Ruiz să mă sune!
Dacă ea spune că ar trebui s-o fac, o fac.
Fără întrebări.
La naiba!
Ai sunat la Alessandra Ruiz. Lasă un mesaj!
Tot eu sunt.
Ascultă, sună-mă neapărat,
o iau razna!
De câte ori sună telefonul cred că ești tu
și, când nu ești, o iau…
Te rog, Ali.
Te rog!
O să facă testul dacă vrei.
Totul depinde de tine.
Te iu…
Îți dau orice vrei.
Doar spune cât!
Puteai să economisești spațiu și să aduci alt buchet.
Știu.
Știu, e mai bine pentru mediu.
Să vezi o plantă crescând e mai terapeutic decât un buchet.
Cine vrea să-și vadă floarea favorită murind în vază?
Până acum arată bine. Te-ai mișcat repede.
Ar fi bine să arate. A costat.
O să fie reporteri?
Când vine acasă?
Probabil.
Urăsc asta.
Vorbește cu Pym!
O să-ți zică ce să spui și ce nu.
Sună oribil.
Vino încoace!
Înțelegi cine suntem noi în lume, nu?
Suntem parte a unui regat. Viță regală.
Oamenii se tem. Invidiază asta.
Vor să distrugă asta. Să ne distrugă pe noi.
Știi că am avut…
unsprezece amenințări cu moartea de când am împlinit 30 de ani? Nu Fortunato. Eu!
Cineva mi-a trimis odată prin poștă un glonț cu numele meu scris pe el.
Nu trebuie să-ți faci griji. Nu acum.
Dar o să-ți faci.
Într-o zi, curând.
Dacă ai vedea documentarea mizeriilor
de care ne-a apărat Pym de-a lungul timpului…
E mai groasă decât cartea de telefon.
Asta face el pentru noi.
Așadar, dacă îți spune să zici ceva, zici.
Dacă îți zice să taci când vine vorba de ceva, taci.
Pentru că te protejează și pe tine.
Bine.
Îmi pare rău.
Bravo!
Trebuie să fii isteață.
Trebuie să înțelegi că nu poți avea încredere în oameni.
Nu tu. În nimeni.
La naiba… uită-te la mama ta!
Mama ta, care ne-a privit în ochi…
și ne-a spus că iese cu prietenele în seara aia. Și a mințit.
Mama ta a mințit.
Mă bucur că mama vine acasă.
Ca să se vindece.
Să începem să ne vindecăm.
Da.
Aproape am adus-o.
Doamne!
Doar nu vorbești serios!
Doamnă?
Cu cine vorbești?
Poftim?
Ai o întâlnire aici? Mai încet, încerc să lucrez.
Doamnă, nu am vorbit cu nimeni.
Doamne, Tam, ai adormit în mijlocul frazei?
Nu!
Dar… mai zi o dată!
Ziceam doar că sunt câteva săptămâni.
E doar o amânare.
Pentru ultima oară, nu amânăm lansarea.
La ce e-n jur… ai nevoie de o pauză.
Ascultă-mă, Bill, fiindcă nu vreau să repet.
O să dăm bine.
Doar câteva postări cu „inima mea continuă să bată”.
Nici nu poți să stai dreaptă de oboseală.
Nu te-am văzut dormind de…
A trecut multă vreme, Tammy. Cât un film de groază.
Billy Boy,
cred că de asta ești tu în fața camerei, nu eu.
Aprobi lucruri și nu-ți amintești.
- Ca orice director. - Procesul e suspendat, Tam.
Procesul! Dacă ce se petrece acum
pare dificil pentru procuratură,
poate te pui în pielea lor!
Nici vorbă! Îmi place să am succes.
Bine, atunci, fă-o pentru mine, te rog. Consider-o o favoare!
Ai zis s-o fac pentru tine?
Pentru tine?
Îmi pare rău, Bill, ce rol crezi că joci tu în asta?
Ai o slujbă, zâmbești, faci antrenamente
și ții aproape armate de gimnaști idioți.
Ești o față, nu un purtător de cuvânt, așa că zâmbește și ține-ți naibii gura!
Bine, atunci.
Strict din perspectiva afacerii,
nu poți să vinzi sănătate… dacă nu pari sănătoasă.
Dacă-mi mai zici o dată ce să fac cu afacerea mea…
- A noastră! - Drăguț!
Am selectat cu atenție fiecare aspect al acestei companii.
Fiecare aspect, inclusiv pe tine.
- BILLT. - Hei!
Hai s-o spunem, în sfârșit!
Ai fost selectat. Ai fost ales. De către specialiști.
Iubitule, ne-am întâlnit la VidCon.
Crezi că a fost un accident? Aveam o listă.
Cred că încă mai am tabelul făcut.
Aveam de ales între tine și Yogi Yohann.
Vrei doar să mă rănești.
Nu, iubitule, e adevărat.
Erai mai util brandului decât Yogi. Și erai atât de dornic!
Și a mers bine până ce sexul a devenit plictisitor,
dar să nu uiți că te pot înlocui foarte ușor.
Găsesc alt guru de fitness cu fund sexy și slogan răsunător.
Tammy, nu există niciun Goldbug fără mine.
Nu exisă brand de lifestyle fără mine.
E aportul meu.
Fără mine, e doar o cutie jalnică de cosmetice.
- Termină naibii! - Ce…
Nu mai face pe rănitul, dobitocule!
Crezi că nu știu?
I-o tragi târfei ăleia pe ascuns.
- Despre ce naiba vorbești? - Mă crezi proastă?
Am văzut-o în patru clipuri de-ale tale, BILLT.
Bodyguardul v-a văzut după-amiază când vă plimbați în parc!
Erai tu, psihopato! Cu tine mă plimbam!
I-o tragi unei târfe!
O copie a mea jerpelită!
E jalnic, deci da, iartă-mă că sunt în sfârșit sinceră,
dar ești un produs!
Ești o mascotă afurisită,
și nu uita, dețin marca BILLT,
deci ești un bun.
Nu-mi pasă cui i-o tragi, oricât de prostesc ar părea,
dar, dacă îmi tragi clapa cu lansarea, te fac bucăți!
O iei razna, iubito.
Și fetele, prostituatele alea afurisite… Ai fost tu, mereu!
Și am urât dintotdeauna asta!
Fiecare clipă!
Ai terminat?
Plec și nu mă mai întorc.
Minunat!
Cred că savurezi asta.
Această imposibilă… aiureală.
Nu am atins-o.
Nu mai mult decât Mads. Oricum…
Adevărul.
E imposibil, oricum. Nu?
Du-te naibii!
Poate e un nenorocit psihopat, cum a zis ea. Poate nu-i nimic.
Poate că-mi pierd mințile.
Doctorul a zis să nu cred.
Demența mea e o târfă urâtă.
Sau poate că știu ce se întâmplă, de fapt.
Oricât de nebunește pare.
Dacă toate aiurelile nebunești sunt pe bune, poate știu cum să le opresc.
Mă provoci?
Ia câte cinci odată!
O să dormi în fotoliu.
N-ai să simți nimic.
Doar o alunecare…
în somn.
Sigur, nu dă bine pentru produsul tău.
Sabia asta khopesh a fost în burta cuiva în 2000 î.Hr.
Un războinic din Egiptul antic.
Durează zece secunde să cazi 70 de etaje.
Și nici nu simți. Ești… Reziști zece secunde.
Cu vântul în păr.
Ce panoramă!
Nu a fost așa de greu.
Laș afurisit.
Laș afurisit!
Zece secunde și i-ai salva pe toți.
Tată.
Vrei să dai mai încet?
Ce… Ce cauți aici?
Păi, doar…
Ar trebui să vorbim, dacă poți.
Da, bine.
Sper că nu întrerup nimic.
Nu, dar eram prinsă cu proiectul.
Știu, sunt nerăbdător.
Nu mă pricep deloc la introduceri.
Mi-am câștigat pâinea fiind direct…
Așa că trec la subiect.
Îmi pare rău.
Tu, frații și surorile tale
mi-ați părut mereu niște lei falnici.
Iar tânăra leoaică trebuie să lupte cu…
Trebuie să lupte cu frații înainte să plece la vânătoare, nu?
Să învețe să-și folosească ghearele și…
Și dinții, forța,
înainte să meargă să măcelărească un bivol.
Vreau…
Îmi cer scuze.
Fiindcă v-am învrăjbit între voi.
Voiam să vă fac mai puternici.
Și am…
Am greșit.
Și…
munca ta…
S-ar putea să am nevoie de ea mai mult decât crezi.
Nu sunt puternic.
Nu sunt…
Nu sunt curajos.
Și munca ta…
Ar putea să însemne enorm pentru mine,
așa că am venit să te sprijin cu tot… ce am.
Poate fi chiar o chestiune…
Scuze, poți să oprești muzica?
Încerc… să vorbesc cu tine.
Aș prefera să n-o fac.
Pentru că, vezi tu, e…
E o problemă.
Fiindcă, dacă o opresc…
Îți arăt, poate tu… Poate mă ajuți s-o rezolv.
Vezi?
E…
E… tare.
Vreau să zic… auzi asta?
Fiindcă oamenii îmi tot zic că nu aud.
Da, aud.
Nu?
Și… Ce ziceai? Despre munca mea?
Ce e asta?
Sprijinul tău înseamnă mult pentru mine.
Și cred…
Cred că funcționează.
Chiar funcționează.
Funcționează.
- Să nu spui nimănui! - Sigur că o să spun.
Și nu-mi pasă dacă mă dați în judecată sau mă sfâșiați!
Voi, familia Usher…
La naiba!
N-am vrut s-o cred, dar…
sunteți niște monștri afurisiți.
Doamne!
Îmi pare rău!
Voiam doar să lovesc ușa.
Voiam să te opresc.
Iubito, stai! Bine? Rezistă…
Bine.
Ești bine, dră Usher?
- Valea! - Ești bine?
Aud zgomote.
Voiam să mă asigur că totul e…
N-ai mai auzit o femeie linsă?
Dispari sau te înlocuiesc cu unul mai puțin ciudat.
A fost un accident.
A fost un accident, auzi?
Adică, ai… Ai zis că o să spui tot, Al.
Nu ai vorbit serios, nu?
Mă crezi, nu? Da. Mă crezi.
Nu.
Nu! Ali!
Bine. Retrag ce-am spus!
Am uitat.
Ce naiba e cu zgomotul ăsta?
Și mirosul?
Tată!
Da.
Acum îmi amintesc!
Aici erai!
Te-am tot sunat…
Nu folosi tonul ăsta!
Îmi pare rău, tată, e…
Nu a jucat în echipă, dar, vezi? Funcționează.
Ești…
Ești sponsorizată.
Hai să plecăm de-aici și să dăm drumul hârtiilor.
Nu.
Nu până nu-și cere scuze.
Nu până nu promite că joacă în echipă.
Păi, e… E cam moartă.
Nu?
Da, asta ar explica tot, nu?
De ce… De ce scoate sunetul ăla.
Pompează o…
inimă moartă, inutilă.
Tată, îmi pare rău. Doar că…
- Pot s-o rezolv. - Nu.
Da, pot să rezolv.
Nu…
Îmi doresc să fi sărit și tu.
Poate atunci nu trebuia să fac asta.
Pe cine păcălesc?
Sigur trebuia.
Fiindcă munca e totul.
Succesul e… Succesul e totul.
- Nu. - Și, ca să reușim,
avem nevoie de o inimă mai bună.
Nu!
Tati?
PRĂBUȘIREA CASEI USHER
BAZAT PE OPERELE LUI EDGAR ALLAN POE
Subtitrarea: Anca Tach