Не туди дивишся, Гетсбі.
Дейзі втекла з простим людом.
Як і мала.
Коли ми росли, мама нам казала, що ворони — поплічники сатани,
бо Ной викинув їх…
Викинув їх за борт, а вони однаково пережили потоп.
Так. Я про це вже чула.
Однак не в усіх культурах вони вважаються провісниками лиха.
Багато людей вірить, що ворони приносять гарну долю.
Не певен, що хочу знати свою долю.
Чому?
Бачиш, як тут вигинається лінія?
Твоє життя цілковито змінить курс.
Сьогодні.
Твоя черга.
Я не в настрої для танців.
Ідеться не про танці, а про те, щоб нас бачили.
Заведи подругу.
Поцілуй її під бій курантів, подбай, щоб вона запам'ятала.
Під керівництвом пана Алекса Паркера, якому належить ця чудова будівля,
колишня вежа Таймс,
і це стало новорічною традицією протягом останніх 75 років…
Слава Богу, він дозволяє тобі вирішувати.
І що це означає?
Це просто комплімент.
Якби це був день народження, він би забув з'їсти торт, якби я не почала їсти.
Жінки — природні лідери роду людського.
У Стародавньому Єгипті так і було.
Скоро бій курантів. Ухвалила новорічні рішення?
Ти вже питала про це.
Змінити світ.
Пам'ятаєш?
Твій брат відповів за тебе.
- А чого хочеш ти? - Цього я й хочу.
Схоже, що я не можу сказати за себе?
Ти мені здаєшся королевою без корони.
Як щодо цього?
Якби ти могла бути багатою або відомою…
Багатою.
Добре. Ти багата.
Тобі більше не треба працювати.
Що тепер?
Що ти робиш зі своїм життям?
Станьте ближче.
Лишилося менше 20 секунд.
Я б ніколи не дала чоловікові отримати наді мною владу.
- І я б вигадала, як жити вічно. - Десять, дев'ять, вісім, сім,
шість, п'ять, чотири, три, два, один!
Щасливого Нового року!
1980 РІК
Зі святом, Клеопатро.
Ви завжди добре ладнали з жінками.
Роками.
Але у вас ніби був щасливий шлюб, коли ми зустрілися.
Так і було.
Що пішло не так?
Це не має значення.
Тоді це почалося?
На Новий рік у 1980 році? Ви не були вдома з Аннабель Лі,
зімкнули губи з іншою жінкою в барі.
- Я мав. - Чому?
Я до цього дійду.
Що ви зробили, Родерику?
Ви й Меделін.
Ви сказали, це ваше зізнання.
Зізнавайтеся.
Навколо тебе смерть…
І їхня воля тебе осінить Будь спокійним
Ніч, хоч ясна, похмурою стане
Й зірки не спустять очі З престолів вишніх у раю
Зі світлом, що дає Надію смертним
Без променя червоні кулі
- І твоя втома здасться… - Хто це?
- Жаром розпеченим тобі - Матері.
Перрі, Лео, Камілли.
Що вічно йтиме за тобою
Думок не виженеш цих ти
Й видінь розбачити не зможеш
Підуть вони від твого духу
Нема їх, зникли, мов роса
Просто скажи: «Це дуже важка для мене мить,
будь ласка, поважайте зараз мій особистий простір».
Це дуже важка для мене мить, будь ласка, поважайте зараз мій особистий простір.
Ти зрозумів.
Юноно.
- Усе гаразд? - Так.
Візьми мою руку.
- Юноно, підтримуєш його збоку? - Усе добре.
Голови опущені, просто кивки, сумні усмішки, ні з ким не говоримо.
Ти це зробила.
Купила весь бар.
Вип'єш?
Бармена нема?
Трясця, які бармени, це приватна розмова.
Твоя пара може посидіти з нашими.
Для них нічого, вони на роботі.
Це Тоні.
Тоні, це ті, хто лишився.
Я спитав Тоні, чи має він ходити за нами скрізь, навіть у туалет.
Він не дуже товариський.
Мій ходить.
Принаймні, до дверей.
Не знаю, чи мав він так робити, але робить, брудний хлоп!
Це тупо.
Від чого нас насправді захищати?
Лео вистрибнув. Джуліус усе бачив.
Він був обдовбаний, а не вступив у бій з кілером.
То тато надто переймається?
Це не тато.
Це тітка Мед.
Що, справді?
Справді.
Ті угоди про нерозголошення мають бути серйозними,
якщо той хлопець може бути в моєму домі.
Точно.
Точно, хвойди.
Єдині, хто прагне крові Ашерів, — самі Ашери.
Тому я хотіла це зробити. Тобто нас лишилося всього троє.
Половина.
І слухайте, я знаю, що ми не завжди на одній хвилі,
але зараз нам треба стояти пліч-о-пліч.
Вона може мати рацію.
Пам'ятаєте, як вони з'явилися?
Я про молодших.
Я пам'ятаю твою появу.
Боже, як ми сердилися.
Спостерігали за тим, як вони намагалися заповнити порожнечу.
Наркотики, слава, марнотратство.
Усе це, трясця, прикро, люди.
У тебе така сама діра, Вік.
Не знаю, чи ти це бачиш, але вона є.
Камілла заповнювала свою інформацією,
Перрі намагався заповнити… насправді, будь-чим,
а Лео намагався заповнити діру від тата любов'ю фанатів.
Діра від тата.
Він ішов перевірити пошту,
а отямлювався, трахаючи фанатку з інсти.
Діра від тата.
Вам двом не треба було хвилюватися.
Оригінальні й законні діти, з'явилися в тому ж домі, де тато.
- Неправда. - Неправда, Вік.
- Неправда. - Ой, поплачтеся.
Моя мати була медсестрою.
Самотньою.
Я не хочу слухати, як важко було жити в одному домі
з легендарною Аннабель Лі.
Єдиною, з ким він подумав одружитися.
Ну, так і було до Юнони.
Ні. Ні, не говоріть зі мною про наркошу.
Дивися, нам шкода, що тато — тато.
І він пірнав від нашої мами в море інших дивних вагін,
а ми відтоді зустрічали плоди цього.
І це трагічно, але, як ми знаємо,
на їхнє місце прийдуть троє новеньких.
Ось, я це сказала.
Тато вигадав тримати двері відчиненими
для кожного байстрюка, якого він має у світі.
Добре, але одне те, що двері відчинені,
не обов'язково гарантує тобі місце за столом.
Та годі, він кидає нам їжу й дивиться, як ми за неї б'ємося.
Ви це знаєте. Особливо ми.
Здається, у тебе все добре.
Так, тато справді любить стискачі серця.
Чомусь.
Справді, Тамерлано?
Як справа з твоїм гомео-хіпстерськими передплатними коробками?
Дай мені знати, коли Гвінет виживе тебе зі своєю командою юристів.
Бо я, наприклад, не можу дочекатися, щоб почути,
що вона думає про двійника свого бренду.
Хіба Каміллі не відірвала обличчя одна з твоїх літаючих мавп?
Шимпанзе. Люди, ви що, не вивчили біологію за шостий клас?
Хіба це так складно?
Так, було весело.
Я хочу знати, яку розпечену на сонці напівтухлу інфу
Камілла накопала на тебе перед смертю.
Так, ти мене піймала.
Я вбиваю Ашерів по черзі.
Угадай, хто наступний?
Добренько.
Я думав, ми вшануємо наших померлих братів і сестру абощо.
Пішов ти, Фродерику.
Фродерик і Медерлана.
Ви двоє такі ж, як тато й Мед.
Взялися за руки, стали пліч-о-пліч, граєте в «Зайчика»,
намагаєтеся змусити мене прориватися?
Ви можете мене збити.
Знаєте що?
Мені не треба прориватися.
Бо я піду через верх.
І пішли ви, окуляри!
Байдуже, що каже Пім, це була вона, вона інформаторка.
Думаєш, 50 мільйонів досі пропонують?
Імовірно, ні.
Не тоді, коли стільки людей померло.
Я твоя дочка?
Двічі моргнула. Сказала «так».
Чудово, солоденька.
Вибачте. Можете повторити?
Рівень кисню в крові значно кращий…
Мене звати Ленор?
ЇЇ легені пошкоджені, їй потрібно буде залишатися на кисні.
Ти скучила за мною?
Це хороші новини.
З їдкими опіками третього ступеня такої поверхні шкіри…
Я краща в боулінгу, ніж тато?
Її органи функціонують значно краще, ніж очікувалося.
Я стану наступною Ґінзбурґ?
Вона не магічна куля, люба. Я заберу її додому.
Не думаю, що вона їй заважає. Думаю, Моррі в захваті від балачок з нею.
Ні, я про Моррі.
Думаю, час забрати її додому.
Нам ще багато всього треба зробити.
Минуть тижні, перш ніж дійде до пересадки шкіри.
Усе, що треба, є в нас удома.
Я цим займався трішки,
і я готовий забрати її.
Більшість пацієнтів у її стані
залишаються в реанімації від 40 до 80 днів.
Більшість пацієнтів у її стані не належать до сімей промислових магнатів.
Я за день будую квартиру.
- І ваша палата ніяка в порівнянні. - Тату.
Це правда.
Вона неймовірно вразлива.
У неї немає фізичного захисту від…
У неї весь арсенал родини Ашерів.
Це кращий захист, ніж був у хоч якогось вашого пацієнта.
Ви мене плутаєте з масою? Я не з народних мас.
Думаєте, я не знаю, про що кажу?
Ні, звичайно, ні.
Правильно розіграйте карти й не бісіть мене,
і, можливо, я вас найму.
Моррі, люба.
Люба, ми можемо з цим впоратися, можемо.
Ти не хочеш додому?
Ти жартуєш, трясця?
То ти зараз відступиш? Я за день поховала трьох своїх…
Так, вибач, я не знала про кляту операцію до цього вечора!
Я мала дізнатися на роботі, що ти буквально забронювала мене.
- А операція наступного тижня, Вікторін. - Трясця, я думала, ти будеш щаслива.
Хто кандидат?
Ми мали бути партнерками, а я навіть не оглядала кандидата.
Так, вона одна з твоїх. Принесу її справу.
Байдуже, бо ми не готові, Вікторін!
Пам'ятаєш це?
Так.
Що це?
Скажи.
Це наш прототип.
Ні, люба, це наш початок.
Перша спроба спрацювала, Аллі.
Я знаю, що спрацювала. Річ не в тому.
Ти знаєш, у чому річ.
200 мільйонів доларів Родерика Ашера,
і чомусь, не знаю, чому саме…
він хоче це просто зараз.
Якщо він каже «тести на людях»,
тобі краще повірити, люба, що ми робимо ці тести.
Ти не могла отримати дозволу на це.
О ні.
- Ні-ні-ні. - Добре. Аллі.
Ні, Вік. Ні, ти не могла. Що ти зробила?
- Люба, усе не так. - Ти не могла.
Ні, скажи, що мого підпису немає на підробних даних.
Слухай, звіти нормальні.
- Скажи мені зараз… - Це…
Мого підпису немає на підробних звітах, Вікторін!
Аллі, трясця… Не будь дитиною!
Трясця, як, думаєш, працює ця галузь?
Це… Усе заповнено…
Уже й без того важко, а жінкам…
Як жінка, ти маєш знати, що це в рази важче.
Не смій.
Ти іншої співала, коли ті гроші,
мої гроші…
Гроші Ашерів, гроші «Фортунато» потекли у твою клініку.
На твій рахунок у банку.
Так, думаю, я виходжу.
Як це — «виходиш»?
Так. Через мене це зайшло надто далеко.
Чекай, виходиш… Із нас?
Ти нічого не скажеш, Аллі, через договір?
Ну, він не покриває нелегальну діяльність, тому…
Так, він більш ніж, трясця, покриває.
Так, це… Це Пімів особливий.
І ти його підписала. І я кажу…
Я прошу тебе…
Добре, люба, я благаю тебе, прошу.
Не роби цього.
Бо вони…
порвуть тебе на шматочки,
і навіть коли виграють, а вони виграють…
Аллі, вони виграють. Добре? Прошу.
Люба, не роби цього.
Ти не та, ким я тебе вважала.
Що ти робитимеш, Аллі?
Прощавай, Вік.
Чекай.
Ти нікому не скажеш!
Звичайно, скажу.
І мені байдуже, засудите ви мене чи порвете на шматки!
Ви, Ашери…
Я справді не хотіла так думати, але…
ви всі довбані монстри.
Привіт, це знову я.
Послухай, просто…
Дивися, мені шкода.
Добре, прошу, передзвони мені.
Ми можемо з цим впоратися.
Просто… Це моє… Це моє третє повідомлення…
Не роби зі мною так, прошу.
О боже. Ти ж не почала курити, ні?
Ні.
Воно просто пищить. Це дивно. Вибач.
Як ти пройшла повз Кевіна Костнера в коридорі?
Це для вашого захисту, усіх вас, щоб ви були в безпеці.
І доброго ранку, як ти?
Чого ти хочеш?
Просто роблю обхід. Перевіряю своїх каченят.
Дивлюся, чи не відбувається чогось незвичного.
Вибач. Ти це чуєш?
Послухай.
Я чула прекрасну чутку,
що ти берешся за випробування на людях.
- Ми над цим працюємо. - Коли?
Можна запитати, чому ти раптом цікавишся «ГероВеста»?
Зараз цікавлюся.
Ти й тато.
Мені щастить.
Це важливо.
Можливо, найважливіше зараз.
Нам треба це прискорити.
Тож ми можемо провести дуже особливе дослідження на людях
з кандидатом, який тебе вразить.
Кандидатом, яким ми не можемо ризикувати. Розумієш?
Тобі нудно зі мною?
Ні. Звичайно ні.
Слухай, хоч я ціную твій раптовий і зовсім не тривожний інтерес до «ГероВеста»,
хіба у тебе немає серйозніших справ?
Яких?
Не хочу говорити на цю делікатну тему, але хіба не триває суд?
Він скоро скінчиться,
як я думаю.
Знаєте, мені здається, я знаю, де вони це беруть.
Пім Смертонька.
Якби ж у нас була шахівниця і пляж.
Люблю Бергмана.
Можна запитати у вас, Артуре, по-чоловічому?
Так, Оґюсте.
Ви розумний чоловік.
Ви могли бути будь-де, робити будь-що.
Ви знаєте, які вони. Чому ви це робите?
Я б не був там, де є сьогодні, без Родерика Ашера.
Як і ви, до речі.
Перепрошую, що змусив чекати.
Ми тут під час мого обіду, щоб обговорити нещодавні трагедії,
які пережив захист,
і клопотання пана Піма про призупинення.
Чому?
Ніхто із покійних не був підсудним у цьому процесі.
Раніше пан Дюпен натякнув,
що є інформатор, близький до сім'ї,
і відтоді, ми вважаємо, на сім'ю нападають.
Мені казали, що ці смерті випадкові.
Ми досі розслідуємо, Ваша честь,
але призупинення є виправданим і необхідним у цьому випадку.
Я б не подумав, що адвокат буде таким безпринципним,
але, мабуть, я не здивований.
- Що він має на увазі? - Три трупи за тиждень, пане Дюпен.
І поки ми не знаємо, чому це сталося
і як це пов'язано з інформатором пана Дюпена…
А хто каже, що пов'язано?
А як знати, що ні? Ви не розкриваєте імені.
Для їх безпеки.
Призупинення — не кінець світу, пане Дюпен.
Але, Ваша честь, це маячня!
Цій родині неодноразово вдавалося уникнути судового переслідування,
скільки б доказів проти них не було,
скільки б не давали свідчень,
скільки б трупів вони не нагромадили, вони завжди вислизають крізь щілини.
Це майже надприродно, Ваша честь.
І ви дасте їм зробити це знову.
Я йду далі й припускаю,
що ви не хочете натякати на те, на що натякаєте.
- Я ні на що не натякаю, Ваша честь. - Ваша честь, можна?
Імовірно, ми зможемо уникнути продовження.
Пан Дюпен може допомогти нам впоратися з цим безладом,
якщо просто назве інформатора
і дозволить розслідуванню іти своїм шляхом.
До речі, хто це був?
Тобто все сталося так… ну…
Ви знаєте, як сталося.
Думаю, його не стало під час цього,
але зараз це не має значення, Оґґі.
Просто… цікавість.
Хто це був?
Хто був інформатором?
Та ну. Я розумію, чому ви не відповіли того дня,
але зараз, Оґґі, усе скінчено, кінець.
Інформатора не було.
Я вражений, Оґґі.
- Не думав, що у вас таке є. - Та ну.
У вашому захисті не було етики,
а я мав вести справу за правилами.
Мене ще більше перевіряють
через вашу безпринципність, тому, так,
одного разу я пішов вашим шляхом.
Спокійно, Оґґі, я серйозно.
Це було добре. Мало бути навіть весело.
І мені так само шкода, що ми не зіграли.
Подивитися, як ви поступаєтеся своїми принципами, варте кожної копійки.
- Пішли ви. - Та годі, ви клятий облудник.
Ми скинули вас із білого коня в багно внизу.
Я не мав вказувати на дітей.
Але, Родерику, якби я хоч припускав, що вони почнуть помирати…
Не варто.
Ні. Поборюкаймося в бруді. Маєте рацію.
Я вказав на дітей, бо знав, що це вас засмутить.
Натисне на лінії розлому. Може, навіть налаштує вас одне проти одного.
Ви могли жерти одне одного живцем,
але, так, це могло, нарешті, розколоти фортецю.
Ви могли розвалити її зсередини.
Але, Родерику, я і на мить не міг уявити,
що діти почнуть помирати.
Думав, що ви, може, трохи їх покатуєте.
Але я й уявити не міг, що хтось із них помре.
Цього разу ви справді помилилися.
Якби не ви, вони б усі були живі сьогодні.
Оґґі, зніму з вас цей тягар.
Ніхто не помер через вашу брехню.
Тому не несіть його.
Бачите, взаємозв'язку не було.
Тому просто…
Відпустіть це.
Бо винний розум…
повен скорпіонів.
І я не хотів би, щоб вони когось жалили.
Ніколи не гай час на провину чи сором.
Хіба їхнє поєднання має бути непомірним тягарем?
І він змінить усе.
Ви можете відстежити, скільки разів виписали ваші ліки.
Знати, які препарати неефективні та де.
Налаштувати свій відділ продажів, знищити конкуренцію.
Так, але я не дуже люблю комп'ютери.
- І вони займають пів будинку. - Вони стануть меншими.
Значно меншими й швидкими,
і ви однаково розширюєтеся, так?
- Родді каже, ви будуєте новий кампус? - Будуємо. Так.
Я, знаєте…
Мені цікаво.
Це ваше вміння думати наперед.
Не багато чоловіків слухали б, як я пів години говорю про технології.
Сумніваюся.
Може, радіоверсію і не слухали б.
Я радо відповім на всі ваші запитання.
Як ви п'єте каву?
Як ви п'єте її вранці?
Це мене цікавить просто зараз.
На самоті.
Отож, цей комп'ютер…
Компанія, яку ви пропонуєте…
- Це ваша компанія? - Так.
І навіщо жінці керувати власною компанією?
Ті ж причини, що в чоловіка.
Так, я зрозумів, але нащо робити це самій?
Ви могли б зробити більше, сидячи за столом біля моїх дверей,
за один день, ніж коли керуєте сама.
Секретарка не побудує вам алгоритм, щоб потроїти продажі…
Думаєте, ви перша, хто приходить сюди, рекламуючи комп'ютери?
Маєте рацію, ми розширюємося, і ми вже купуємо всі ці штуки.
Не знаю, чому ви говорите зі мною так.
Угадайте, солоденька, ви дуже розумна дівчина.
Розумні дівчата сексуальні, поки не відмовлять вам,
перетворившись на конкурентів, а далі що?
Ви ставите їх на місце.
Сестра Родерика Ашера.
Кумедно, мав дуже цікаву розмову
з Родериком Ашером кілька днів тому, і раптом його сестра в мене в кабінеті,
щоб продати мені щось комп'ютерне, що вимагатиме від мене чого?
Комп'ютеризувати всі наші записи?
«Чому б вам не дати мені усі ці таємні папери компанії,
про які щойно говорив мій брат,
я дістану їх із підвалу й комп'ютеризую для вас».
І навіть якщо це невинна ідея, я не знаю, що робити.
То ви вирішили принизити мене?
Ні. Ні-ні-ні. Ні, я не хочу вас принижувати.
Мені це не треба.
Ви знаєте, що вся компанія про вас знає, так?
Так, про вас тут ходять чутки десятиліттями.
Ви — місцева казка.
Лонґфелло трахає свою секретарку. Який скандал.
Я був тут, знаєте?
Працював на вашого батька.
Знав вашу матір.
І вона була чудовою секретаркою. З повним набором послуг.
Поки її мозок не згнив.
Поки вона не вбила велета.
Поки не вбила видатного чоловіка.
І вам мало бути так важко з цим рости.
Не знаю, чому він просто не призначив вас спадкоємцями.
Усе було б геть інакше.
Про вас однаково всі знали,
але ось ви двоє тут, працюєте в поштовому відділі.
Продаєте щось із задвірок.
Мені не треба і я не хочу принижувати вас, ви самі чудово це вмієте.
І я знаю, що це не ваша вина.
Але так, мені добре підійде те, що й старому.
Так працює бізнес.
Порожні крісла, прикро казати, вони не довго лишаються порожніми.
Тому я вдячний за це.
Але не зрозумійте мене не так, Меделін, я на вашому боці.
Вашому й Родерика.
Я допомагаю. Запитайте.
Я його підтримав.
І можу зробити те саме для вас.
Це просто має бути доречним.
Тому не… І це важливо…
Не грайтеся зі мною, Меделін.
Ви обоє. Не грайтеся зі мною.
А от трахатися зі мною можеш. І ти швидко злетиш вгору.
Чоловіки лізуть вгору з брудом на череві,
але жінки можуть лізти вгору, лежачи на спині.
Стоячи на колінах.
Світ тут несправедливий, але це працює, тому можемо трахнутися будь-якої миті.
Але не грайся зі мною, Меделін Ашер. Тобі ясно?
Мені ясно.
Це огидно.
Це чоловіки.
Я не розумію, чому ти взагалі туди пішла.
Подивитися йому в очі.
Тепер знаю, з чим маємо справу, і це не страшно.
Тестостерон, пиха, лосьйон після гоління.
Це полегшення.
Тобто, трясця. А якби він був розумним?
Не треба бути розумним, щоб бути небезпечним.
Я боюся гримучих змій не через їхній розум.
Він розумний, добре?
Не недооцінюйте його, він недооцінив вас.
Не робіть тієї ж помилки. Люди весь час мене недооцінюють.
Куди б я не пішов.
Мене це виводило з себе.
Але зараз я зрозумів.
Це нагода.
Він вас недооцінює. Це дарунок.
Брак уяви.
Він бачить у вас загрозу й зачиняється,
зміцнює лави, зачиняє двері, задраює люки.
Але… він не думає багато про жодного з вас.
І це чудово для нас.
Згодна.
А він все розуміє, Родді.
То ми дізналися дві речі.
Перше: він не хвилюється через вас, що чудово.
І друге… ці записи досі існують.
На папері.
У підвалі.
Найлегше їх буде знищити під час будівництва.
Можуть загубитися під час переїзду в новий кампус,
тихенько зникнути, перш ніж усе буде комп'ютеризовано.
Це теж дає нам час.
Мені це не подобається. Вибачте, ні.
І ви маєте рацію.
Це небезпечно.
І коли ми зробимо наступний крок, шляху назад не буде.
Ми його робимо.
То що ми шукаємо?
І це.
Це з телефону Лео.
Подвойте охорону.
Це недолуго. Лео викинувся з балкону, Джуліус це бачив.
Нікого не було в кімнаті з Камі,
і ніхто не міг таке спричинити.
Я знаю це обличчя.
Я мала добре покопатися, думала, що я трохи того,
але я думала про це знову й знову і не можу цього заперечувати.
Я знаю це обличчя. І ти її знаєш.
Новорічна ніч 1980 року.
Той Новий рік.
Не кажи мені, що ти не пам'ятаєш.
- Артуре, прошу, залиш нас. - Ні, він лишається.
Вибач, ти щойно згадала Новий рік при іншій людині.
У нас небагато правил, але це встановила ти.
То ти пам'ятаєш?
- Звичайно. - Пам'ятаєш той бар?
Я пам'ятаю бар.
Ти впертий-превпертий чоловік.
Пам'ятаю, ми були п'яні і, може, трохи під кайфом,
і, безумовно, трохи розгублені тієї ночі.
І оскільки ми обоє клялися більше не обговорювати ту ніч,
я не знаю, про що ти говориш.
Але дай прислухатися до тебе, Мед.
Ти кажеш, що уявна барменка,
яка примарилася тобі 40 років тому, повернулася,
не постарівши й на день і…
Може, я кажу: «Гей, Родерику, а ти часом,
не знаю, не трахнув ту гарну барменку багато років тому?»
«Може, тут тиняється ще один спадкоємець,
і цей може виявитися психопатом».
Розкажіть мені все.
Ця жінка неймовірно схожа на барменку, яку ми зустріли в 1980 році
далі по вулиці звідси, якщо чесно.
Бару давно немає.
Я вже перевірила, але знаю, що маю рацію.
І оскільки мій брат любить тицяти член у все, що ворушиться,
нові байстрюки з'являються так само часто, як нові смартфони,
і, може, ця байстрючка божевільна й хоче стати першою спадкоємицею.
Подвой охорону, дай Пімові робити своє.
Працюю.
Як я розумію, я уповноважений провести переговори від вашого імені з цією особою?
І якщо ви зараз не заперечуєте, я вважаю, що маю право
підходити до цих переговорів з… ворожої позиції.
Надішліть мені адресу бару, де він тоді був.
Почну звідти.
Повернуся з чеком. Коли проведу транзакцію.
Її очі, Артуре.
Це чек.
Я хочу, щоб це були її очі.
Обидва.
Вилучені.
З терпінням.
Я знаю, що ви маєте сумніви, і це цілком нормально.
Але це… може бути єдиною найважливішою річчю, яку ви колись робили.
Це може бути найважливішим, що ви робите,
і я, знаєте що, я вам заздрю, чесно.
Не те щоб я не хотіла бути важливою людиною.
Усі цього хочуть.
Я просто…
страшно бути першою.
Тому я боюся.
Бо все відбувається так швидко.
Думаю, мені було б краще, якби я могла поговорити з докторкою Руїс.
Перепрошую?
Що для вас важливіше…
бути відомою чи рятувати життя?
Ви завжди мріяли про одне з двох.
І нітрохи про інше.
Ніколи не думали, що баланс у цьому рівнянні порушений?
Як науковиця, тобто.
Даруйте?
Докторка Руїс, вона має проводити мою операцію,
а я з нею ще не говорила.
Я б хотіла почути, що вона може сказати про це.
Я… Перепрошую. Просто…
Ви…
Ви це чуєте?
Чую що?
Докторка Руїс, так, звичайно, вона… Вона проводить операцію.
Справді?
Так.
Ви знаєте термін «оперантне обумовлення»?
Воно є в коня, так кінь розуміє,
що вершник може нервувати чи вагатися.
Вони зчитують мінливу поведінку.
Не страх, не зовсім.
Але тварини швидко вчаться уникати тієї людини.
Це ви. У кількох словах.
Ви така далека від своєї людської половини…
навіть не чуєте нічого поза своєю головою.
Ви справді цього не чуєте?
Хай докторка Руїс мені зателефонує.
І якщо вона скаже, що я маю це зробити, я зроблю це.
Без питань.
Трясця.
Лайно.
От чорт.
Ви додзвонилися Алессандрі Руїс. Залиште повідомлення.
Це знову я.
Слухай, ти маєш мені передзвонити,
я майже збожеволіла.
Щоразу, як дзвонить телефон, я думаю, що це ти,
і щоразу, коли це не так…
Прошу, Аллі.
Прошу.
Слухай, вона проведе випробування, якщо хочеш.
Усе залежить від тебе.
Я люблю…
Я дам тобі, що хочеш.
Просто назви свою ціну.
Могла б зекономити місце й принести ще один букет.
Знаю, знаю.
Знаю, так краще для екології.
Дивитися на зростання рослини більш терапевтично, ніж на букет.
Хто хоче дивитися, як улюблені квіти повільно помирають у вазі?
Усе ніби добре. Ти так швидко це збудував.
Маю надію. Бо коштувало ого-го.
Будуть репортери?
На поверненні додому?
Імовірно.
Ненавиджу це.
Просто поговори з Пімом.
Він скаже тобі, що казати, а чого не казати.
Це так бридко.
Іди сюди.
Ти ж розумієш, хто ми у світі?
Ми частина королівства. Ніби королівські особи.
Люди нас бояться. Заздрять цьому.
Вони хочуть порвати це. Порвати нас.
Ти знаєш, що мені…
Погрожували смертю 11 разів після 30 років. Не «Фортунато». Мені.
Раз хтось надіслав мені поштою кулю з моїм іменем, викарбуваним на гільзі.
Зараз тобі не треба про це думати. Не зараз.
Але це буде.
Дуже скоро.
Якби ти могла побачити паперовий слід того лайна,
від якого Пім захищав цю сім'ю роками,
він… він товщий за телефонну книгу.
Це й робить для нас цей чоловік.
Тому якщо він каже щось сказати, ти це промовляєш.
Якщо він каже про щось мовчати, ти мовчиш.
Бо він також захищає тебе.
Добре.
Мені шкода.
От молодець.
Ти маєш бути розумною.
Маєш збагнути, що не можна довіряти людям.
Ані собі. Нікому.
Боже… глянь на власну маму.
Свою маму, яка дивлячись нам у очі,
сказала, що піде кудись зі своїми подругами тієї ночі. І збрехала.
Твоя власна мати брехала.
Я рада, що мама буде вдома.
Вона зцілиться.
Ми всі почнемо зцілюватися.
Так.
Ми майже отримали її.
Боже.
Ви серйозно?
Пані?
З ким ти говорив?
Перепрошую?
У тебе тут побачення? Тихіше, я намагаюся працювати.
Пані, я ні з ким не розмовляв.
Боже, Тем, ти заснула посеред речення?
Ні!
Але… повтори.
Я казав щодо кількох тижнів.
Просто відкладемо.
Востаннє кажу, ми не відкладатимемо запуск.
З усім, що відбулося, тобі потрібна перерва.
Послухай мене, Білле, бо я справді не хочу більше це повторювати.
З оптикою все буде добре.
Кілька твітів «моє серце там» зроблять справу.
Ти така втомлена, що не можеш сидіти прямо.
Я не бачив, щоб ти спала вже…
Тобто минуло збіса багато часу, Теммі. Ти вже на фільм жахів тягнеш.
Ну, Біллі, хлопче,
гадаю, саме тому перед камерою ти, а не я, так?
Ти про щось домовляєшся і навіть не пам'ятаєш.
- В усіх директорів так буває. - Суд призупинено, Тем.
Суд! Якщо те, що зараз відбувається,
видається надмірним навіть уряду Сполучених Штатів,
можливо, візьми з них приклад!
Нізащо. Я хочу бути успішною.
Тоді зроби це для мене, прошу. Як послугу.
Ти щойно попросив зробити це для тебе?
Для тебе?
Даруй, Білле, ким ти себе тут вважаєш?
У тебе одне завдання: усміхатися, робити вправи
й привести з собою армію фітнесоголіків.
Ти обличчя, а не балакуча голова, тому усміхайся і, трясця, мовчи.
Гаразд.
З точки зору бізнесу
ти не можеш продавати здоров'я… якщо не здорова сама.
Якщо ти ще раз скажеш мені, що робити з моїм бізнесом…
- Нашим бізнесом. Нашим. - Це мило.
Я сама обрала кожен аспект цієї компанії.
Кожен аспект, зокрема тебе.
- Білл Д. - Годі.
Скажімо це нарешті.
Тебе обрали. Віддали тобі перевагу. Найняли тебе.
Любий, ми зустрілися на VidCon.
Ти думав, це було випадково? У мене був список.
У мене досі є таблиці.
Я обирала між тобою і Йоґі Йоханом.
Ти намагаєшся образити мене.
Ні, любий, це правда.
Ти підходиш бренду більше, ніж Йоґі. І ти був такий енергійний.
І все було дуже добре, поки ти не поліз лицем туди,
але ніколи не забувай, що я можу легко тебе замінити.
Просто знайду іншого фітнес-гуру із сексі задком і модним слоганом.
Без мене «Золотого жука» немає, Теммі.
Це не лайфстайл-бренд без мене.
Це те, що приніс я.
Без мене це просто дешева коробка косметики.
- Припини це! Припини! - Що за…
Не стій там з ображеним виразом, вилупку.
Думаєш, я не знаю.
Ти трахаєш ту хвойду в мене за спиною.
- Про що ти взагалі? - Думаєш, я дурна?
Я бачила її в чотирьох твоїх стрімах, Білл Д.
Охоронець бачив, як ви двоє гуляли в парку сьогодні по обіді!
Це була ти, психована! Я гуляв з тобою!
Ти трахаєш якусь хвойду!
Якусь кляту дешеву підробку мене!
Це жалюгідно, тому так, вибач, що була нарешті чесною,
але ти — продукт!
Ти довбаний маскот,
і не забувай, що тепер я володію брендом «Білл Д.»,
тому ти актив.
І мені байдуже, кого ти трахаєш, бо це дурня,
але якщо ти пересреш мені цей запуск, я тебе на шматки порву.
Ти божеволієш, люба.
І ці дівчата, ці довбані хвойди, завжди були для тебе!
І я завжди це ненавидів! Ненавидів!
Щохвилини!
Закінчив?
Я вийду за ці двері й не повернуся.
От і чудовенько.
Тобі, певно, це до вподоби.
Це неймовірне… лайно.
Не торкався до неї.
Ну, не більше, ніж Мед. Але…
Правда.
Це однаково неможливо. Так?
Та пішов ти.
Може, це просто виродок-псих, як вона сказала. Може, нічого.
Може, я втрачаю глузд.
Лікар сказав не довіряти йому.
Моя деменція — мала паскудна сучка.
Або, може, я знаю, що тут насправді відбувається.
Хай як це божевільно.
Якщо вся ця божевільна маячня — правда, тоді, імовірно, я знаю, як її спинити.
Ти посмієш?
ЛІҐОДОН
Випити п'ять за раз.
Ти заснеш на кріслі.
Не відчуватимеш нічого.
Просто…
дрейфуватимеш.
Звичайно, не найкраща реклама твого продукту.
Цей хопеш був у чиємусь животі десь у 2000 році до нашої ери.
Просто піди, як воїн у Стародавньому Єгипті.
Потрібно 10 секунд, щоб пролетіти 70 поверхів. Такі дрібниці.
І ти навіть не відчуєш цього. Ти клятий… Ти можеш потерпіти 10 секунд.
Якийсь вітер у волоссі.
Тут гарний краєвид.
Не так і важко було.
Ти клятий боягуз.
Десять секунд, і ти б урятував їх усіх.
Тату.
Стишиш звук?
Що… Що ти тут робиш?
Я просто… Я… Ну…
Думаю, нам треба поговорити, якщо можеш.
Так, можу.
Я… Маю надію, я не заважаю.
Ні. Ні, я просто працюю над проєктом, знаєш.
Знаю, я в захваті.
Слухай, мені погано даються вступи.
Я заробив на життя, ідучи до суті, тому…
Я перейду до суті.
Мені шкода.
Ти, твої брати й сестри,
я завжди думав про вас, як про лев'ячий прайд.
І молодій левиці доводиться боротися з…
Боротися з братами й сестрами, перш ніж вирушити на полювання, так?
Щоб навчитися користуватися кігтями і…
і зубами, і силою,
перш ніж вона піде й задере водного бика.
Я…
Я хочу перепросити.
Що повернув вас, дітей, одне проти одного.
Я… Хотів зробити вас сильнішими.
І я…
Я помилявся.
І…
Твоя робота…
Мені потрібна твоя робота більше, ніж ти уявляєш.
Я не сильний.
Я…
Я не сміливий.
І твоя робота…
Вона може все змінити для мене,
тому я тут, щоб підтримати тебе всім… усім, що маю.
Вона може бути питанням…
Вибач, можеш вимкнути музику?
Я намагаюся… Намагаюся поговорити з тобою.
Ні, я краще не вимикатиму.
Бо, бачиш, є…
Є проблема.
Бо якщо я її вимикаю…
Дивися, я покажу тобі, може, ти зможеш… Зможеш допомогти виправити.
Бачиш?
Це так…
Це так… голосно.
Тобто ти… це чуєш?
Бо люди кажуть мені, що не чують.
Так, я чую.
Правда?
І ти… Що ти казав? Про мою роботу?
Що це?
Твоя підтримка так багато для мене означає.
І я думаю…
Я думаю, це працює.
Ну, тобто так.
Це працює.
- Ти нікому не скажеш! - Звичайно, скажу.
І мені байдуже, засудите ви мене чи порвете на шматки!
Ви, Ашери…
Трясця.
Я справді не хотіла так думати, але…
ви всі довбані монстри.
О боже.
О боже!
Мені шкода, шкода, я просто…
Я просто… Хотіла поцілити в двері.
Хотіла спинити тебе.
Чекай, люба, добре, чекай. Добре. Просто почекай тут.
Добре.
Там усе гаразд, пані Ашер?
- Пішов ти! - Усе гаразд?
Я чую звуки.
Хочу переконатися, що все…
Ти ніколи не чув звуки орального сексу?
Відвали, збоченцю, або заміню тебе на когось менш крінжового.
Це було випадково.
Це було випадково, чула мене?
Тобто ти просто… Ти сказала, що розповіси, Аллі.
Ти ж не серйозно казала?
Ти мені віриш, так? Так. Ти мені віриш.
Ні.
Ні-ні-ні, Аллі.
Добре. Я беру свої слова назад.
Я забула.
Що це, трясця, за шум?
І цей запах?
Тату!
Так.
Я згадала!
Ось ти де!
А я тобі телефонувала й телефонувала…
Не говори зі мною таким тоном.
Вибач, тату, вона…
Вона — не командний гравець, але бачиш, усе працює.
Ти…
У нас є гроші.
Ходімо звідси, почнемо роботу з паперами.
Ні.
Ні, поки вона не перепросить.
І поки не пообіцяє бути командним гравцем.
Вона… вона мертвісінька.
Хіба ні?
Так, це б могло все пояснити.
Те, чому… це таке голосне.
Бо просто качає…
мертве нікчемне серце.
О, тату, мені так шкода. Я просто…
- Я можу це виправити. - Ні.
Так, я можу.
Ні-ні-ні…
Знаєш, я хотіла, щоб ти стрибнув.
Може, тоді б мені не довелося робити цього.
Кого я дурю?
Звісно, довелося б.
Бо робота — це все.
Успіх… Успіх — це все.
- Ні. - І якщо ми хочемо досягнути успіху,
нам просто потрібне краще серце.
Ні!
Татку?
ПАДІННЯ ДОМУ АШЕРІВ
НА ОСНОВІ ТВОРІВ ЕДГАРА АЛЛАНА ПО
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк