Vítejte. Díky, že jste přišli.
UVEDENÍ GOLDBUG – ÚVODNÍ ŘEČ
Nejsem Bill T. Wilson.
Ten doufá, že ho prostitutka jménem Candy
nechá ji ošukat, když jí učeše vlasy.
Tamerlane Usherová
vymyslela životní styl Goldbug, aby změnila zkurvenej…
TAMERLANE NE NE NE
NASER SI, BILLE NASRAT, BILLE
Haló?
Bille?
Hej!
Bille?
Ochranko?
Chlape? Jak se sakra jmenuje? Costnere?
Haló?
Hej…
Jestli tady někdo je,
venku stojí bodyguard oprávněný použít zbraň.
Kristepane.
Proboha.
Tamerlane, musíš se vyspat.
SEDATIVA MELATONIN
NEUŽÍVAT S MELATONINEM
Bože.
Spi, prostě spi.
Prosím tě, spi.
Mám otázku, jestli mohu.
Řekl jste mi, o čem se Perry bavil s přáteli
nebo Camille s asistenty,
o Leovi, jak sám v bytě naháněl kočku,
o divných věcech u Victorine v práci, a teď tohle.
Tamerlane Usherová sama v ložnici.
- Omlouvám se. Nudím vás? - Ne, jen…
No…
Asi to nebude celé pravda, co?
Není přece možné, že jste u toho všeho byl. Domýšlíte si?
- Tak to bylo. - Jak to můžete vědět?
Řekli mi to.
- Před smrtí? - Ne, před ní ne.
Není to krása?
Hodna královny.
Královny Tausret, přesně řečeno.
Egyptské faraonky 19. dynastie.
Když ji mumifikovali, do hlavy jí vložili dva obří safíry.
Namísto očí.
Měly jí v posmrtném životě dodat moc a zrak.
Tak se loučí s bohyní.
Prý mají nedozírnou cenu.
Správná otázka však není, kolik stojí ty safíry, ale kolik stojí
Nejvyšší rada pro památky Egypta.
Kolik stojí Koalice na ochranu egyptských památek?
Kolik stojí ministerstvo památek?
Kolik stojí generální tajemník?
Kolik stojí egyptská policie?
Tyto otázky zodpovězte. Jednu po druhé.
A za pár let
budou ty safíry nedozírné ceny narozeninový dárek pro mou sestru.
Cestoval jsem časem
a vyrval bohyni oči z hlavy
jen s peněženkou a trochou trpělivosti.
Dělá to ze mě boha?
Nemluvte všichni najednou.
Dále.
Panebože. Jsi v pořádku? Už jsi byl doma?
Pym řekl, ať jdu rovnou sem, než se to dozví tisk.
Od uvedení Ligodonu jsem v kanceláři nespal.
Tak se aspoň vysprchuj.
Já snad špatně vidím.
Nenechám majetek Fortunata policii.
Vyndal jsi ji sám?
Napadl mě stážista, ale tohle bylo rychlejší.
Jak se ta ženská dostala dovnitř?
Já tu bezpečnostní agenturu zničím.
- Bodyguard od ní byl deset metrů. - Nikdo tam nebyl.
Sám jsem to viděl. Udělala si to sama.
Viděl jsem, jak si bodla ten nůž do srdce.
Ne.
S přítelkyní jí nikdo nepomáhal. To bylo zřejmé.
Čtyři úmrtí za sebou nejsou náhoda.
Nemusíme vědět jak, abychom věděli, že se to děje.
Útočí na nás, a jestli tě neprobere tohle,
vzpomeň si, že Vic měla křeslo v radě.
Teď už posloucháš?
Ano, bratříčku,
nenapadlo tě, že když k těm nehodám stále dochází,
tu obrannou zeď, o které jsi vždy mluvil,
rozebírají cihlu po cihle?
Můžeme přijít o hlavní slovo v radě.
Jestli tu ženu z baru nenajdeme,
jestli ji okamžitě nezastavíme,
nezbyde ti už žádná rodina
ani žádná společnost.
S tím se dá aspoň pracovat.
Ano, konečně můžu něco udělat.
- Kolik je hodin? - Svítá.
Do oběda budu držet celou radu pod krkem.
Ať Pym svolá vojsko a rozjedeme to.
Akcionářům vyhlásíme válku.
- Ta žena, Rodericku. - Rada, Madeline, rada.
Roddie?
Haló?
Něco takového vidím prvně.
Ahoj, brouku, to jsem já.
Včera jsi nepřišel domů, tak…
Nelíbí se mi to. Zavolej mi.
Napiš. Cokoli.
Co řeknu rodinám, na které spoléhají…
Kriste, to je fakt snídaně šampionů.
Je to neudržitelné.
O nejnovějším vývoji vás budeme informovat.
Prominentní rodinu Usherů opět stihla tragédie.
V brzkých ranních hodinách
byla v jejich bytě nalezena těla
Victorine Lafourcadeové a její partnerky Alessandry.
Zřejmě jde o vraždu a sebevraždu.
Podle našich zdrojů zemřela Ruizová hrůzným způsobem
pár hodin před sebevraždou.
- Proboha. Tati! - Co je?
…jejich přátelé a kolegové…
Prokrista.
Ježiši.
…a nejasnosti…
- Budeme muset na další pohřeb. - Tati, jsme v bezpečí?
Ano, zlatíčko, ty jsi v bezpečí.
Máš ve škole bodyguarda. Jsi v naprostém bezpečí.
…Camille L'Espanayeová, Napoleon Usher…
Tvoje teta byla velice ambiciózní. Neskutečně moc.
Něco takového se muselo stát.
Nečekal bych, že ublíží Ali, ale…
Poslyš, tohle je důležité.
Ani teta Victorine, ani strejda Leo, teta Camille nebo strejda Perry…
Ani jeden z nich neměl pravdu.
Ani jeden.
A taky nebyli tak docela Usherové.
Teď záleží jenom na mamince.
Zlatíčko, slyšelas? Tragédie. Victorine je mrtvá.
Sebevražda.
A neoddělala jen sebe, vzala s sebou i Ali.
Ale aspoň člověk ví,
že nikdy nikomu nemůže věřit.
Že ne?
Že ne, zlato?
- Rozluč se s mámou, musíš do školy. - Chci být s ní.
Ne, maminka si tu musí zvyknout.
Přijdou za ní doktoři?
Ti specialisti, jaks říkal?
Brzy.
Tam, volal jsem ti.
Já vím.
Jenom jsem… teda to s Vic.
Je to všude a tys nebrala telefon.
Jistěže o tom vím.
- Jsi v pohodě? - Ne, nejsem v pohodě.
Ale to neznamená, že tě potřebuju.
Nepotřebuju. Organizační detaily ti pošleme.
Místo květin mi tu nech klíč.
- Takže to myslíš vážně. - Vyjádřila jsem se jasně.
Tammy, teď není ta pravá chvíle…
Nechme naše problémy chvíli stranou a proberme, co se právě stalo.
Nejsi v pořádku.
Myslíš, že jsi silná, ale nejsi.
Už delší dobu nejsi v pohodě.
Ale nejsi v tom sama.
Jsem tu s tebou. A miluju tě.
Já tebe ne.
Takže…
Můžeme to trápení ukončit?
Co tak strašného jsem provedl? Můžeš mi to říct?
Připadá mi, že se celou dobu snažím,
aby nám manželství klapalo.
Ale tobě jako by vždycky šlo jen o naši značku.
Naši značku?
Pročti si předmanželskou smlouvu.
Budeš rád, když odsud odejdeš oblečenej.
Omlouvám se.
Je to teď pro mě fakt těžký.
A celej ten Goldbug
je něco úplně jinýho, než rodina kdy podnikala.
Teď je pro mě důležitější než dřív, aby svět viděl,
že nejsme jen Fortunato. Že jsme víc než jen dealeři léků.
Že můžeme dělat do zdraví a krásy
a že jméno Usher znamená víc než Roderick a Madeline.
A mám strach, Bille.
Víš, že se mnou musíš být, až si to sedne, Davisi,
protože ono si to vždycky sedne a já tu pořád jsem.
Pamatuješ si odvrácenou stranu, rok 1996?
- Pane… - Chtějí mě zabít, ale já neumřu.
Vždycky to slízne někdo jiný. Jsem kurva nesmrtelnej, Davisi.
Dále!
- Moje nejmilejší holčička. - Je mi to líto, dědo.
Můžeš jít, Sarah.
- Ano. - Ostraha taky.
Jestli někdo něco zkusí…
- Proč nejsi ve škole? - To jako vážně?
Omluvili mě. Chtěla jsem vědět, jestli jsi v pořádku.
Všichni…
Proč se to děje?
Život je bláznivej.
Je to šílenství.
Čím dřív to pochopíš, tím to pro tebe bude lepší.
Mám strach, dědo.
Svět je možná nebezpečnej,
ale poslouchej mě dobře.
- Zařídím, aby se ti nic nestalo. - Nebojím se o sebe,
ale o tátu.
Něco s ním není v pořádku.
Někdy věci prostě nejsou
v pořádku.
Realita není, co bývala.
Vše, co tu zříme,
neb zřít jen
se domníváme, v snu jest sen.
Například…
Vidíš je taky?
Denní snění.
Já totiž v noci nespím, ale to je…
To je výhoda.
Ti, kdo sní ve dne, poznávají mnohé z toho,
co uniká snivcům pouze nočním.
- Jsi v pořádku, dědo? - Je mi fajn.
Jen…
Byl to těžký týden.
To patří Fortunatu.
Tohle taky.
Seržante, musíme toho blba poslouchat?
Pojďte sem, pane Pyme.
Pevné disky, notebooky, všechno digitální patří nám.
Státní zástupce řekl,
že nám máte odevzdat vše, co je na těch zařízeních
relevantního k případu.
To nemyslíte vážně.
Chcete mi tvrdit, že tohle je taky majetek Fortunata?
Něco zajímavého, pane Pyme?
Ať jste do sedmi hotoví.
Pan Usher vám sem umožnil přístup,
ale jeho trpělivost je omezená.
Do ostatních pokojů nechoďte.
Zrušte další schůzky, musím něco zařídit.
A na večeři má dnes přijít Richard Parker.
Řekněte, že se opozdím.
Ano, pane.
Tati!
Tati, jsi tady?
- Zdravíčko. - Kurvafix.
- Mrzí mě to. - Ne.
- Ne, díky. - Promiň.
Viděla jsi otce?
Celé dopoledne mi nezvedá telefon.
Já vím, nezvedá. Volám mu celý den.
Vzala mi to jen sekretářka, Crystal.
Určitě ji znáš.
Prý je v pořádku. Nemáme se bát.
Krizový režim a tak.
To s Victorine je strašné.
Je to pořád stejný.
Většinou se mnou vůbec nemluví.
Byla jsi tu někdy sama?
Ten dům je obrovskej. Těch schodů. A je tu docela chladno.
Připadám si tu tak prťavá. Nikdo sem za mnou nechodí.
Vůbec sem nikdo nechodí.
Promiň, plácám nesmysly.
Chtěla jsem říct, že je mi to líto.
Je mi líto Victorine.
A Camille. A Lea.
A Perryho. Toho všeho. Toho šílenství.
Celý je to ujetý.
Všechny ty hrůzy…
Takovéhle věci lidi spojí.
Ale my jsme si nikdy nebyli dál.
Mrzí mě,
že ti to nezvedá.
Nejen tobě, ale nám všem. Tak je to vždycky.
Já vím.
Nikdy jsem neměla pořádnou rodinu.
Když jsme se
dali dohromady, vaše rodina mi přišla obrovská.
Chtěla jsem
do ní patřit.
Být něčeho součástí.
Jsem hloupá, viď?
Řekni mu o mně, jestli s ním budeš mluvit.
Ne, to nestačí.
Potřebuju radu něčím ohromit.
A to hned.
Rada pilulky zbožňuje,
ale algoritmy ještě víc.
Na thajské burze nám běží prediktivní model trhu s přesností 74 %.
Thajsko. Blahopřeju.
To je jako dostat dvojku z jednoduchýho předmětu.
Co Dow Jones index, Japonsko?
Sakra, pitomý Německo.
To jsou daleko volatilnější trhy, náš algoritmus se pořád učí.
Co předpovídání počasí?
Dopplerovu algoritmu se minulý měsíc dařilo.
Trochu to přikrášlete.
Daří se mu líp, než se čekalo,
ale pro radu to ještě není.
Za co vás kruci platím?
Ano, tahle věda je o politických krajinách,
předcházení přírodním katastrofám, záchraně ekonomik,
ale když rozlouskneme mentální mapování, zajistí nám to nesmrtelnost.
Teď běžte. Děkuji.
Arthure?
- Situace se vyostřuje. - Jak to?
U Vic jsem našel složku jedné pacientky.
Byla u ní fotka.
- Byla to ona. - Cože?
Je tam i adresa.
Konečně něco. Jděte tam.
Už jsem tady.
Měla jste naprostou pravdu.
Je to úmyslné.
Jste její cíl.
A ta ženská ví, že se ji snažíme najít.
Proč myslíte?
Tady?
- Uvedla tuhle adresu? - Ano.
- Šel dovnitř? - Ano.
A našel ji?
Kolik toho o Arthuru Pymovi víte?
Asi je to člověk, kterému voláte, když…
Nevím, když nechtěně zabijete prostitutku
a chcete zničit tělo.
Ne, taková nuda s ním není.
Pamatujete si na Exkurzi kolem světa?
1979 až 1982. Obepluli svět.
Z Británie na jižní a severní pól a zpět. Kolem zeměkoule.
Vybavuju si to.
- Sto tisíc mil. - Napříč Saharou.
Bažiny, prales v Mali, Pobřeží slonoviny,
neprobádaná trhlinová pole Antarktidy. Severozápadní cesta…
Hřbitov mnoha věhlasných dobrodruhů.
A pak vstříc nástrahám Severního ledového oceánu.
- Vzpomínám si. - Arthur se jí zúčastnil.
Nebylo mu ani 25.
Dal si odklad na právech,
aby se do té expedice probojoval a poznal svět.
Zatímco my jsme ztráceli čas hloupými dramaty
a hrabali se ve sklepě Fortunata,
Arthur Gordon Pym
si podmaňoval planetu.
To, co tam viděl…
Mluví o tom. Do jistého bodu.
Vždy vyprávění usekne
u severního pólu.
S dětmi jsem hrával takovou hru.
Zkoušeli jsme ten příběh dokončit.
Já myslím, že někoho zabil.
Nebo že jedl lidské maso.
Nebo že se na pupku světa vychcal.
Fantazie nezná mezí.
Mým dětem řekl,
že zeměkoule je dutá.
Ani nevím, jestli lhal.
Lhal.
Řekl Tammy, že Země je dutá
a že na vrcholu světa našel ostrov, který nazval
Ultima Thule.
A že je to říše bytostí, které žijí
pod námi, mimo čas.
Mimo prostor.
Pěkné.
Neposlali jsme soukromé očko, aby tu ženu našel.
Ani policii, ani nájemného vraha
nebo žoldáka.
Poslali jsme Arthura Gordona Pyma.
Jistěže ji našel.
Ale ne ten den.
Zvláštní, že zmiňujete sklep ve Fortunatu.
Proto si vlastně tu expedici pamatuju.
Zpátky do Anglie dopluli v roce 1982.
Sledoval jsem to v televizi.
Pamatuju si to dobře,
protože jsem byl tehdy bez práce.
Kvůli vám.
Nebuďte zatrpklý, Auggie.
Teď už to všechno vzala…
Prosím, nech mě být, zlato.
Rodericku?
To nic.
- Díky, že do toho jdete. - Je to riskantní.
- Je, to nepopírám. - Co když ho chytí?
Nerad to říkám, ale to záleží na tom, co nám dá.
Ať vám dám cokoli, jeho musíte sejmout.
Protože ať mu to ublíží, jak chce,
jestli ho nezabijeme, zabije on nás oba.
Dejte mi, co potřebuju, a půjde ke dnu.
Zopakujte mi to. Co přesně potřebujete?
Sepsal jsem vám to.
Záznamy pacientů,
ale ještě víc mi jde o informované souhlasy,
interní zprávy, všechno, kde figuruje Brevit.
A samozřejmě cokoli, na čem je váš podpis, ale co jste nepodepsal.
To je nenapadnutelné.
Když dosvědčíte, že jsou zfalšované, každý ten dokument bude zločin.
Dole je toho moc. Zabere hodiny všechno zkopírovat.
Aby bylo jasno, nasazuju krk.
- Pokládám ho na gilotinu. - Můj je hned vedle vás.
To nemůžeme. Porušil bys zákon.
To oni porušují zákon.
My jen pořizujeme kopie jejich zločinů.
- A dál? Budeš svědčit? - Ano.
- Ale je to složitější. - Ne, já…
Rodericku, riskujeme tím všechno, co máme.
Řekni,
že to není jen pomsta tvýmu příšernýmu šéfovi.
Že to není kvůli otci.
Že to za to stojí.
Řekni mi, že víš, do čeho jdeš, a podpořím tě.
Budu stát při tobě, ale řekni to.
Stojí to za to riziko.
Tak jsem na tebe hrdá.
Haló?
STÁT NEW YORK
Podívej se na adresu.
Nedává to smysl.
To už jsme probrali.
Jen se podívej. Nemůžeš popřít, co vidíš na vlastní oči.
Viděl jsem, jak Vic spáchala sebevraždu.
Měla něco v těle? Nějaké drogy?
V bytě nikdo další nebyl.
Koukni se na tu složku. Byla u všeho.
A co mám podle vás dělat? Arthure?
Co na tu ženskou máme?
Pár fotek, falešnou adresu. Ale co jim provedla?
Nevím. Zatím.
Ale mějte strpení.
Hledal jsem ten bar, o kterém jste mluvila.
Ale na tom místě žádný není. Ani nikdy nebyl.
Od roku 1975 je to tam opuštěné.
Asi jsem si spletla adresu. Už je to 40 let.
Říkáte, že tu noc jste do toho baru šli pěšky?
Ano.
Nemohli jste jít dál než osm kilometrů.
Spíš tak osm minut.
Prověřil jsem každý bar od roku 1975
v okruhu osmi kilometrů od Fortunata.
Každou barmanku v každém baru
vyhovující kritériím, ale nic.
Taky jsem její fotky projel rozpoznáváním obličeje.
- Policie ji nehledá. - Vidíš? Nikam to nevede.
Ale napojil jsem se na vaše technologické oddělení,
využil jejich vyhledávání,
pročesal web vyhledáváním podle obrazu
a spolu s rozpoznáváním obličeje…
- Počkat, to je… - David Koch.
Před sedmi lety.
Moment, ona…
Pracuje pro toxický dvojčata?
S těmi jsem vždycky vycházel dobře.
Zuckerberg taky?
- To je Gina. - Gina Rinehartová, důlní magnátka.
Popíračka klimatických změn.
Pamatujete si, jak chtěla prosadit denní mzdu dva dolary?
Je bláznivá. A skvěle zpívá.
Tyhle jsou z roku 2011.
Takže je stalkerka. Sleduje významné lidi.
Počkat.
Tahle je z osmdesátek.
Gettyovi.
Tady Prescott Bush, rok 1944.
Randolph Hearst.
Rockefellerové.
Doherty. Vanderbiltové.
A tady.
To je John Francis Queeny, zakladatel Monsanta.
- Založil ho v roce 1901. - To je blbost.
Rodericku.
Je to Photoshop. Rozhodila po internetu svoje falešný fotky.
- Ví, že ji hledáme. Chce nás nachytat. - Přestaň.
Je…
Nechte toho. Je to zbytečný. Vodí vás za nos.
Klidně vám dám stovku takových fotek.
Dejte mi minutku
a máte fotku, jak Pym kouří Muskovi.
Nechovej se jako děcko.
Je to ta samá žena, Rodericku.
Vzpomeň si na tu noc. Vzpomeň si, co řekla.
Jsi provozní ředitelka Fortunata,
a mluvíš jako nějakej blázen.
Pamatuješ si tu konverzaci, vím to.
- Tu noc jsme byli mimo. - Možná.
Lidé o mně říkají, že jsem šílený, ale ještě zdaleka není dořešeno,
zda šílenství není vlastně vrcholnou inteligencí.
Jestli můžu.
Metadata potvrzují, že ty fotky jsou na internetu už celá léta.
Kdyby ty fotky někdo zfalšoval,
šlo by o deep state, tajnou manipulaci na vládní úrovni.
Nic takovýho jsem nikdy neviděl.
CIA, NSA. Zdá se to nemožné, ale někdo zjevně chce, ať tomu věříme.
Někdo chce, abychom se přesně takhle dohadovali.
Otázka zní proč?
Nebo je to přesně tak, jak to vypadá.
Potřebuju být sám.
Jak si přeješ.
Pozor!
- Tati! - Už je to dobré.
Jsem v pořádku.
- Neboj. - Je to má chyba.
Není to tvá chyba, drahá.
- Mrzí mě to. - Už nic nehrozí.
KONEC
Co dál? Ještě film, nebo nějaký seriál?
- Povídej. - Film.
Moje řeč.
Řekni, až tě něco zaujme.
Broučku.
Mám tě ráda.
Ona mluví.
- Cože? - Odpoledne ani nemrkla,
bála jsem se o ni, ani se nepohla,
ale už se zase hýbe.
- A dokonce mluví. - Vážně?
- Musíme to říct doktorovi. - To bychom měli.
- Přišel dneska? - Dneska ne.
Kde…
Zmiňoval jsi specialisty,
pečovatelku na plný úvazek, ale nikoho jsem neviděla.
Jak říkáš, hodně se zlepšila,
tak chodí, jen když je třeba.
- Přijdou zítra? - Určitě ano.
Nechci, aby ses těmi doktory nebo specialisty zabývala.
Máma dostane, co je třeba,
a kdo se o ni postará líp než my?
Přece…
Vždycky jsme na ni byli hodní, ne?
Jo.
Jen jsem si říkala, žes o tom mluvil…
Nestarej se o to.
Mrzí mě to.
Všechno.
Vím, že musíš být…
- Neumím si představit, jak ti je. - Je mi fajn.
Teta Vic je…
Je ti jasný, že ti nic nehrozí, ne?
Vím, rodina blázní.
Jsou
sebedestruktivní, všichni.
Ale ty budeš v pořádku.
O to se postarám.
Jo!
Prý mluvíš.
Freddie.
Nevykládej si to špatně, myslím, že je to fajn.
Jenže k čemu to je?
Protože když mluvíš,
lžeš.
Bez těch lží se obejdeme.
Ne.
Jak dlouho jsi s ním píchala?
Ne.
- Už dost. - Ne.
Freddie, ne.
Patnáct mililitrů posledně vystačilo šest hodin.
Tohle je fakt kvalita.
A přitom si pořád všechno uvědomuješ.
To je důležitý.
Pořád mě vidíš a slyšíš.
Tenhle matroš
je jedinej, co znám, co tohle umí tak skvěle.
Pořád mě vidíš, že jo?
Dobře.
Uvidíme, jak dlouho vydrží tahle dávka.
Málem jsem se utopila v čaji,
když mi sekretářka řekla, kde jsi.
Prý sem dokonce chodíš často.
Co tady vlastně děláš?
Poslouchám.
Goldbug má zahájení.
Měl bys tam být.
Když ne kvůli ní, tak kvůli firmě. Jdeme ke dnu.
- Proces, ta úmrtí. - Je to ztráta času.
Proč to má vůbec dneska?
Protože musí.
Momentálně se zdá, že ji zajímá
víc než tebe, jak rodinu vytáhnout z bryndy.
- Měl bys ji podpořit. - Hned přijdu.
Slyšíš to?
Co?
Zvony.
Sklapni a seber se. Co to s tebou sakra je?
Víš stejně dobře jako já, co se děje.
Nedělej blbýho.
Nevím nic o ničem.
Umírá mi srdce, mozek…
Nejsem si jistý ani tím, že tu teď opravdu jsi.
Tak jo, schovávej se za tu svou diagnózu.
Ale teď musíš vystrčit hlavu z písku,
kvůli Tamerlane a Frederickovi, kvůli Fortunatu a kvůli mně.
- Tvoje dcera tě potřebuje. - Je v pohodě.
Má kolem sebe lidi. Kolik jich tam vlastně je? Stovka?
Do hajzlu.
Kafe už bylo dost, celá se třeseš.
- Za to nemůže kafe, ale nervy. - Prosím tě.
Vždyť na tohle jsi připravená celý život.
Pro naši společnost je to důležité.
Svět na nás dotírá
a my potřebujeme něco jako Goldbug, něco pozitivního.
Je to dobrý začátek a já ti za něj děkuju.
Jestli je to tak důležité, kde je táta? A Bill?
Muži jsou hloupí prosťáčci. Bez nich je to lepší.
Ti tam venku si zvyknou na tvoji krásnou tvářičku.
Tvůj obličej před logem Goldbug.
Před logem Fortunata.
Ne na BILLTa, toho fitness paňácu.
Chybí mi.
Nebude, to ti slibuju.
To, co myslíš, že ti chybí, můžeš dostat kdekoli.
To je fakt.
Já vím. Máš pravdu.
Proboha, můj první manžel.
Myslela jsem, že mi chybí,
ale bylo to jen dočasné vyšinutí mysli.
Ukrknutí srdce.
Sex s ním byl fajn, to jo.
Ale pořád mlel o dětech.
Proč vždycky tak chtějí, abychom měly děti?
Když si chlapi myslí, že jsou nesmrtelní, nechtějí nic než šukat.
A když jim dojde, že umřou,
taky nechtějí nic než šukat.
- Připravená? - Jistěže je připravená.
Za pět minut začneme. Představím vás a pak pustíme video.
Dobře.
Zlom vaz.
…ctí představit vám zakladatelku Goldbug, Tamerlane Usherovou.
Mockrát děkuji.
Jsem moc ráda, že jsme se tu dnes všichni sešli,
abychom oslavili Goldbug.
Jak dnes večer uvidíte, Goldbug je synonymem okázalosti.
Co tu kurva děláte?
Chci říct…
Co tu kurva…
Promiňte mi ten výraz, já jen…
Tolik se těším.
Co tu děláme?
Povím vám to.
Jsme tu, abychom
oslavovali.
Jsme tu, abychom lidem změnili život.
A tohle tady kurva děláme.
Představuji vám Goldbug.
První skutečně luxusní lifestylovou beauty a fitness značku na trhu.
Goldbug není jen služba pro předplatitele
nebo cvičební lekce. Je to víc než Goop nebo Peloton.
Je to životní styl.
A skutečně vám změní život.
Okázalost v sebenaplnění.
O to nám jde, ale nikoli pouze o to.
Začněme s našimi krabičkami.
„UDĚLEJTE NĚCO, ZA CO VÁM VAŠE JÁ PODĚKUJE.“
S prvním stupněm v naší věži, kterou jste vy.
PEČLIVĚ VYBRANÝ LUXUS. KRABIČKY NA MÍRU.
Každá z nich je sestavená špičkovými lídry v oboru.
Předplatné Goldbug se liší od všeho, co najdete na trhu,
protože se soustředíme na individualitu.
Každá krabička je naprostý unikát, protože každý člo…
člověk…
je unikát.
Souhlasím.
Spojili jsme se s luxusními společnostmi z celého světa
a obsah krabiček Goldbug
není široké veřejnosti v Americe dostupný.
Tato krabička je pouze pro mne.
Je navržená přesně podle mého životního stylu a jak uvidíte…
Francouzský energizující olej.
Vyrobený z lanýžového extra…
Francouzský energizující olej. Vyrobený z lanýžového extraktu.
Podle některých je klíčem k věčnému mládí.
Už ho používám šest týdnů a přísahám…
Nevím, jak vypadám, ale připadám si o deset let mladší.
Crème de Lune.
Vyrobený ze zeleného kaviáru a perel Jihočínského moře.
Tento hydratační krém je…
Co ty tady kurva děláš?
Přišla jsem tě podpořit.
Víte co?
Dost o mně.
Než přistoupíme k fitness části naší prezentace,
pojďme se bavit o vás.
Jistě si všichni vzpomenete,
že jste našemu týmu poskytli vyčerpávající informace.
Tento hluboký zájem o vaše záležitosti má svůj důvod.
Podívejte se pod své sedadlo,
co jsme pro vás sestavili.
Sleduj. V mojí bude nakaděno.
Veškeré výrobky v našich krabičkách jsou 100% organického původu.
FORBES ZTĚLESNĚNÍ ÚSPĚCHU
Takže dneska to bude o pozitivních stimulech.
Jsem přepracovaná a ve stresu.
Chci, abys jí lízal podpaží a pak ji vylízal.
- Ano, zlato. - Bože.
Nemluv se mnou, jako bych tě prosila…
- Vypněte to. - …abys umyl nádobí.
- Vypněte to. - Moment. Chvíli podpaží…
Vypněte to.
Lízej jí zadek, ona si u toho bude číst.
- Nebo psát maily. - Vypnout!
- Hned! - Říkej jí, jak je chytrá…
Zadek je za příplatek.
- Peníze mi fakt nechybí. - Vy jste tu šéfová.
Jsi nějaká chytrá.
Jdi do prdele!
Omlouvám se, to jsem…
Tamerlane Usherová má utrum.
Jsem tady!
Máš mě přímo tady!
BILL WILSON MOBIL
Haló?
Zlato.
Byla to hrůza.
Nevím, co se stalo. Mrzí mě, že jsem tě neposlechla.
Je mi to moc líto, Bille.
Můžeš mu zavolat.
Ještě máš čas.
Mrzí mě, že jsem na tebe byla hnusná, Bille. Promiň, že jsem tě využila.
Aspoň tohle bys mohla.
Ten chlap si toho od tebe vytrpěl dost. Měla by ses mu omluvit.
Ty vypsychlá stalkerko!
To by bylo o tolik jednodušší, co?
Tohle jsi fakt posrala, Tammy.
Co jsi zač?
Vždyť i tvoje dvojče kvůli tobě v děloze zaniklo.
To je fakt síla. Pane jo. Počkat, co když jsem ona?
Třeba celou tu dobu žiju zastrčená v temným zákoutí tvojí lebky
a 40 let nechávám tvým mozkem
prorůstat svoje malý úponky.
A konečně přebírám vládu.
Dělám si srandu.
Ve skutečnosti jsem ty.
- Co chceš? - Co chceš?
Chci, aby ses uvolnila.
Vážně.
Jen se oháněj, ubližuješ leda sama sobě.
Polib mi prdel!
Na to asi nemáš čas.
Navíc jsem myslela, že se radši koukáš.
Když jsi tak drsná,
proč se mě tak bojíš?
Tammy.
Co ode mě sakra chceš?
Zlato.
Nikdo nezvládne být nonstop terčem
kritiky, pohrdání a útoků, jako to děláš sama sobě.
A kdyby ses slyšela, bylo by ti to jasné.
Je to tvoje poslední šance být v naprostém klidu.
Vydýchat se, než přijde to, co musí.
Zlato…
Asi mi nebudeš věřit, ale tahle část se tě vůbec netýká.
Všechno jsem posrala.
Chci se jen…
Vyspat?
PÁD DOMU USHERŮ
INSPIROVÁNO DÍLEM EDGARA ALLANA POEA
Překlad titulků: Vixo