Bun-venit și mulțumesc că ați venit.
LANSARE GOLDBUG - DECLARAȚIE
Nu sunt Bill T. Wilson,
el speră că o prostituată pe nume Candy
o să-l lase să i-o pună dacă o piaptănă.
Tamerlane Usher…
a inventat stilul Goldbug ca să schimbe afurisita…
TAMERLANE - NU…
SĂ TE IA DRACU', BILL!
E cineva?
Bill?
Hei!
Bill?
Gardă?
Tipule? Cum naiba îl cheamă? Costner?
Ești aici?
Hei…
Dacă e cineva aici,
am afară un bodyguard care e autorizat să ucidă.
Doamne!
Dumnezeule!
Tamerlane, trebuie să dormi.
AMBIEN MELATONINĂ 10
SOMNIFER MELATONINĂ
Doamne!
Culcă-te!
Te rog, culcă-te!
Am o întrebare. Dacă se poate.
Mi-ai zis de discuțiile lui Perry cu prietenii,
de ale lui Camille cu asistenții,
cum a vânat Leo o pisică în apartament,
experiențele lui Victorine la serviciu, acum asta.
Tamerlane Usher singură în baie.
- Scuze, te plictisesc? - Nu, dar…
Adică…
Trebuie să fiu prudent, nu?
Nu puteai asista la toate astea, deci, ce e asta? Presupunere?
- Asta s-a întâmplat. - De unde știi?
Mi-au spus.
- Înainte să moară. - Nu, nu înainte.
Nu e minunat?
Demn de o regină.
Regina Twosret, de fapt.
Faraon egiptean, a XIX-a dinastie.
La mumificare, pe capul lui Twosret s-au pus două safire uriașe.
În locul ochilor.
Ca să-i dea putere și vedere în viața de apoi.
Așa trimiți la drum o zeiță.
Se zice că sunt neprețuite.
Dar trebuie să pui întrebările corecte. Nu „Cât costă safirele?”, ci:
„Cât costă Consiliul Suprem al Antichităților?”
„Cât costă Coaliția pentru Protecția Antichităților?”
„Cât costă Ministerul Antichităților?”
„Cât costă secretarul general?”
„Cât costă poliția egipteană?”
Răspunzi la întrebările astea. Una câte una.
Și, în câțiva ani,
safirele neprețuite devin un dar de ziua surorii mele.
Am străbătut timpul
și am smuls ochii unei zeițe
cu portofelul și puțină răbdare.
Asta mă face zeu?
Nu răspundeți toți odată!
Intră!
Doamne! Ești bine? Ai fost acasă?
Pym mi-a zis să vin aici înainte să afle presa.
N-am mai dormit la birou de la lansarea Ligodone.
Măcar fă un duș!
Nu e ce cred eu.
E proprietatea Fortunato, nu e pentru poliție.
L-ai scos tu?
Voiam să pun un stagiar, dar așa a mers mai repede.
Nu pot să cred! Nu pot să cred că a ajuns la ei.
O să distrug compania de securitate.
- Paznicul era la zece metri. - Nu era nimeni înăuntru.
Am văzut cu ochii mei. A făcut-o singură.
Am văzut-o pe Victorine împingându-și cuțitul în inimă.
Și nu…
Nimeni nu a ajutat-o cu iubita. Era limpede.
Patru morți la rând nu pot fi coincidențe.
Nu trebuie să știm cum se-ntâmplă ca să știm că se-ntâmplă.
Suntem atacați și, dacă asta nu te trezește,
amintește-ți, Vic era în consiliu.
Acum asculți.
Da, frate, dragă,
nu ți-a trecut prin cap că se tot întâmplă coincidențe,
că protecția familiei, de care vorbești mereu,
se destramă bucată cu bucată?
O să pierdem controlul consiliului.
Dacă nu găsim femeia de la bar,
dacă n-o oprim imediat,
n-o să mai ai nicio familie.
Și nici companie.
Măcar asta putem folosi.
Da, în sfârșit, pot să fac ceva.
- Cât e ceasul? - Răsăritul. Atât e ceasul!
Până-n prânz strâng de gât fiecare membru al consiliului.
Zi-i lui Pym să cheme trupe, să ia măsuri,
mă războiesc cu acționarii.
- Femeia, Roderick. - Consiliul, Madeline, consiliul!
Roddie?
Ești aici?
N-am mai văzut așa ceva…
Bătrâne, sunt eu.
N-ai venit acasă azi-noapte. Sunt…
Nu-mi place asta. Sună-mă!
Dă-mi un mesaj, ceva.
Ce le spun rudelor pe care se bazează…
Doamne, mic-dejunul campionilor, nu?
Nu putem continua asta.
Vă ținem la curent cu evenimentele.
Tragedia a lovit din nou celebra familie Usher.
Cadavrul lui Victorine Lafourcade,
fiica lui Roderick Usher, și al partenerei ei, Alessandra Ruiz,
au fost găsite în casa lor în această dimineață,
după o aparentă crimă-sinucidere.
VICTORINE LAFOURCADE MOARTĂ CRIMĂ-SINUCIDERE
Ruiz a murit cu ore înainte ca Lafourcade să-și ia viața
într-o scenă oribilă.
- Doamne! Tată! - Ce este?
…de către prieteni și colegi…
Doamne!
Dumnezeule!
…și confuzie…
- Mai avem o înmormântare. - Tată, suntem în siguranță?
Da, iubito, ești în siguranță.
Ai bodyguard la școală. Ești în siguranță deplină, iubito.
…Camille L'Espanaye, Napoleon Usher și…
Mătușa ta era foarte ambițioasă. Extraordinar de ambițioasă.
Era inevitabil să se întâmple așa ceva.
Nu credeam că ar răni-o pe Ali, dar…
Ascultă-mă, e important.
Mătușa ta Victorine, unchiul Leo, mătușa Camille, unchiul Perry…
Niciunul nu era în regulă.
Niciunul.
Și mai erau și… Mă rog, nici nu erau tocmai Usheri…
Tot ce contează acum e mami.
Iubito, ai auzit? Tragedie. Victorine a murit.
Sinucidere.
Și n-a plecat singură, a luat-o și pe Ali cu ea.
Asta arată
că nu poți cunoaște pe cineva cu adevărat.
Nu-i așa?
Nu, iubito?
- Ia-ți rămas-bun, mergi la școală. - Vreau să stau cu ea.
Nu, mami trebuie să se acomodeze azi.
Vin doctorii?
Specialiștii de care ziceai?
În curând.
Tam, am încercat să sun.
Știu.
Voiam să mă asigur că… Adică, Vic.
E peste tot la știri. Nu răspundeai.
Sigur că am auzit de Vic.
- Ești bine? - Nu, nu sunt.
Asta nu înseamnă că vreau ceva de la tine.
Nu vreau! Îți trimitem amănuntele de întreținere.
În loc de flori, te rog să lași cheia.
- Continui cu asta. - Cred că m-am exprimat clar.
Tammy, nu e… momentul…
Hai să lăsăm un pic tâmpeniile și să reflectăm la ce s-a întâmplat.
Nu ești bine.
Te crezi mai tare, dar nu ești.
Și nu ești bine de ceva vreme, deja.
Dar nu ești singură.
Sunt alături de tine. Și te iubesc.
Eu, nu.
Așa că…
Putem să cruțăm chinul, te rog?
Ce am făcut așa de revoltător? Poți să-mi spui?
Fiindcă mi se pare că n-am făcut decât…
să încerc să întrețin căsnicia.
Iar ție nu ți-a păsat decât de brandul nostru.
„Brandul nostru”?
Citește acordul prenupțial, Bill!
Pleci cu hainele de pe tine, cel mult.
Îmi pare rău.
Dar trec prin clipe grele.
Și chestia asta, Goldbug,
e altceva decât a făcut familia mea vreodată
și e mai important ca oricând ca lumea să vadă că noi…
Că nu suntem doar Fortunato. Nu suntem vânzători de pastile.
Avem treabă cu sănătatea și cu frumusețea.
Iar numele Usher e mai mult decât Roderick și Madeline.
Și mă tem, Bill.
Știi bine, trebuie să fii cu mine când se ridică ceața, Davis,
fiindcă întotdeauna se ridică și întotdeauna sunt în picioare.
Mai știi cealaltă parte? '96?
- Dle Usher… - Vor să mă omoare, dar nu mor.
Capetele cad în partea cealaltă. Davis, ascultă-mă, sunt nemuritor, la naiba!
Intră!
- Fata mea favorită. - Îmi pare rău, bunicule.
Mersi, Sarah, lasă-ne!
- Da, dle. - Și tu, bodyguardule.
Dacă încearcă cineva ceva…
- De ce nu ești la școală? - Glumești?
M-au învoit. Voiam să mă asigur că ești bine.
Toți sunt…
De ce se întâmplă asta?
Viața e dementă.
E o nebunie.
Cu cât înțelegi mai repede, cu atât o să fii mai bine.
Îmi fac griji.
Lumea poate nu e sigură…
dar ascultă-mă cu atenție!
- Nu permit să pățești ceva. - Nu-mi fac griji pentru mine.
Îmi fac griji pentru tata.
E ceva în neregulă cu el.
Ei bine, uneori lucrurile sunt…
aiurea.
Realitatea nu mai e ce era.
Tot ce vedem
Sau ni se pare
E un vis într-un vis
De exemplu…
Îi vezi și tu?
Vise cu ochii deschiși.
Fiindcă nu dorm noaptea, dar…
ăsta e un avantaj.
Iar cei ce visează ziua Multe cunosc
Din ce le scapă Celor ce visează noaptea
- Bunicule, ești bine? - Da. Sunt bine.
Doar că…
A fost o săptămână grea.
E proprietatea Fortunato.
Și asta.
Sergent, trebuie să-l ascultăm pe dobitoc?
Suntem gata, dle Pym.
Hard-diskuri, laptopuri, tot ce e digital ne aparține.
Procuratura m-a asigurat
că, dacă găsiți pe dispozitive ceva relevant pentru caz,
ne predați nouă.
Nu vorbiți serios.
Îmi spuneți că astea au legătură cu proprietatea Fortunato?
Vedeți ceva interesant, dle Pym?
Încheiați treaba aici până la șapte!
Dl Usher vă primește în casa fiicei sale,
dar răbdarea lui nu e infinită.
Nu intrați în celelalte camere!
Eliberează-mi după-amiaza, vreau să verific ceva.
Trebuie să iau cina cu Richard Parker…
Spune-i că poate întârzii!
Da, dle.
Tată!
Tată, ești aici?
- Bună! - Fir-ar să fie!
- Îmi pare rău. - Nu.
- Nu, mulțumesc. - Scuze.
L-ai văzut pe tata?
N-a răspuns la telefon toată dimineața.
Știu. N-a răspuns, nu? Am sunat toată ziua.
Am dat doar de Crystal, o știi pe secretară?
Crystal. Sigur c-o știi.
A zis că el e bine. Să nu-mi fac griji.
Că e criză. Chestii…
Victorine. Oribil!
Dar mereu e la fel.
În majoritatea timpului nu prea vorbește cu mine. E…
Ai fost vreodată singură aici?
E imensă. Cu multe scări. E cam frig.
Mă face să mă simt mică. Aici nu mă vede nimeni.
În general nu e nimeni.
Bat câmpii. Scuze.
Voiam să spun că-mi pare rău.
Îmi pare rău pentru Victorine.
Și pentru Camille și Leo.
Și pentru Perry. Pentru tot. Pentru toată nebunia asta.
Mi se pare ciudat.
Cred că toate grozăviile astea și…
M-am gândit că oamenii strâng rândurile.
Dar noi n-am fost nicicând mai îndepărtați.
Îmi pare rău…
că nu răspunde la telefon.
Nu e vina ta. E a tuturor. Dintotdeauna a fost.
Știu.
N-am avut niciodată atâtea rude.
M-am gândit că…
dacă ne adunăm o să se spună că e o familie uriașă.
Doar să…
fii parte dintr-un grup.
Să faci parte din ceva, știi?
E o prostie, nu?
Zi-i că am trecut pe-aici, dacă vorbești cu el prima.
Nu, nu e suficient.
Am nevoie de ceva care să impresioneze consiliul.
Și am nevoie acum.
Consiliul adoră pastilele,
dar algoritmul le place și mai mult.
Avem modele de prognoză a pieței SET cu acuratețe de 74%.
Thailanda. Felicitări!
E ca și cum ai lua un opt la o lecție ușoară.
Și cum rămâne cu DOW? Cu Japonia?
Cu afurisita de Germania?
Piețele alea sunt mult mai volatile și algoritmul încă învață.
Și modelul de vreme?
Algoritmul Doppler s-a descurcat bine luna trecută.
Trebuie ornat puțin.
Merge mai bine decât ne așteptam,
dar nu e gata pentru consiliu, dră Usher.
Pentru ce vă plătesc?
Știința asta presupune predicția peisajelor politice,
prevenirea catastrofelor de mediu, salvarea unor economii,
dar, dacă ne iese cu maparea conștiinței, vorbim despre viața veșnică.
Sunteți liberi. Mulțumesc.
Arthur.
- Lucrurile o iau razna. - Cum așa?
Am găsit dosarul unei paciente la Vic.
Avea atașată o fotografie.
- Ea a fost. - Ea?
Era o adresă în dosar.
Așa mai merge. Trebuie să te duci acolo.
Acolo sunt.
Ai avut dreptate.
E cu intenție.
Ați fost țintiți.
Și femeia asta știe că încercăm să dăm de ea.
Ce te face să zici asta?
Aici?
- A folosit adresa asta în dosar? - Exact.
- El a intrat în casă? - Da.
Și a găsit-o?
Ce știi despre Arthur Pym?
Cred că e genul de om pe care-l suni dacă…
Nu știu, dacă omori din greșeală o prostituată
și vrei să tai cadavrul.
Nu e deloc așa de plictisitor.
Îți amintești Transglobe Expedition?
Din '79 în '82. În jurul Pământului.
Din Regatul Unit la poli și apoi acasă. În jurul lumii.
Îmi amintesc.
- Au făcut 160.000 de kilometri. - Au traversat Sahara.
Mlaștini și jungle în Mali și Coasta de Fildeș,
crevase neexplorate din Antarctica, Pasajul de nord-vest.
Cimitirul atâtor aventurieri!
Și apoi în primejdiile din Oceanul Arctic…
- Știu, Roderick. - Arthur a fost acolo.
Avea doar 25 de ani.
A suspendat cursurile la Drept
ca să se strecoare în expediție și să vadă lumea.
În vreme ce noi frecam menta cu dramele noastre ieftine
și săpam în subsolul Fortunato,
Arthur Gordon Pym
încăleca planeta și-și făcea voia.
Ce a văzut…
Vorbește despre chestiile alea. Până la un punct.
Mereu încetează povestea…
când ajunge la Polul Nord.
Era un joc când creșteau copiii
și Arthur încerca să termine povestea.
Îmi place să cred că a ucis un om.
Că a mâncat carne de om.
Îmi place să cred că s-a pișat din vârful lumii.
Poți visa.
Le-a spus copiilor…
că Pământul e gol.
Și nici nu știu dacă mințea.
Mințea.
I-a spus lui Tammy că Pământul e gol…
și că a găsit o insulă în vârful lumii pe care a numit-o
Ultima Thule.
Și că era tărâmul unor ființe care trăiau…
sub noi, în afara timpului.
Și în afara spațiului.
Drăguț.
N-am trimis un anchetator s-o găsească pe femeie.
N-am trimis poliția. Nici un asasin.
N-am trimis un mercenar.
L-am trimis pe Arthur Gordon Pym.
Sigur că a găsit-o.
Dar nu în ziua aia.
E ciudat că pomenești de subsolul Fortunato.
De asta îmi amintesc că, într-un fel, am văzut expediția.
S-au întors în Anglia în '82.
Am văzut mai mult la TV.
Îmi amintesc bine, fiindcă…
eram șomer pe atunci.
Mulțumită ție.
Nu fi amărât, Auggie!
În momentul ăsta, totul e dus…
Te rog, scumpo, încetează!
Roderick?
E în regulă.
- Mulțumesc că faci asta. - E riscant.
- Da. Este. Nu neg. - Ce se întâmplă dacă e prins?
Urăsc s-o spun, dar depinde de ce ne oferă.
Orice îți ofer, orice-ar fi, trebuie să-l dobori.
Pentru că, oricât de rău l-am răni,
dacă nu-l distrugem, ne distruge el pe amândoi.
Adu-mi ce-mi trebuie și o să cadă.
Mai spune-mi o dată. De ce anume ai nevoie?
Ți-am scris tot.
Datele pacienților, da,
dar sunt mai interesat de acordul din formulare.
Note interne, tot ce poartă numele Brevit.
Și tot ce are semnătura ta, dar știi că nu ai semnat.
Alea sunt sigure.
Depui mărturie că sunt falsificate și fiecare document e o infracțiune.
Sunt multe acolo jos. Ar putea dura ore să copiez tot.
Să fie limpede, îmi pun pielea în joc.
- Bag gâtul în ghilotină. - Gâtul meu e lângă al tău.
Nu putem face asta. O să încalci legea.
Ei încalcă legea.
Noi doar facem copii după crimele lor.
- Și apoi? Depui mărturie? - Da.
- Dar e complicat. - Nu…
Roderick, riști tot ce avem.
Spune-mi…
că nu e doar o răzbunare pe groaznicul tău șef.
Sau pe tatăl tău.
Spune-mi că merită.
Spune-mi că știi ce riști și o să-ți fiu alături.
Te susțin. Doar spune-mi.
Merită riscul.
Atunci, sunt mândră.
E cineva?
STATUL NEW YORK
Uită-te la adresă!
Nu are nicio noimă.
Am trecut de asta acum.
Privește! Nu poți nega ce vezi.
Am văzut cu ochii mei cum s-a sinucis Vic.
Luase ceva? Vreun drog?
Nu mai era nimeni în apartament.
Uită-te la dosarul afurisit. A fost prezentă peste tot.
Ce-ai vrea să fac? Arthur?
Ce știm despre femeia asta?
Niște poze, o adresă falsă, dar ce le-a făcut lor?
Nu știu. Încă.
Dar trebuie să-mi acordați timp.
Am dat de urma barului menționat de tine, Madeline.
Doar că la adresa indicată nu e un bar. N-a fost niciodată un bar.
Și e un loc gol din 1975.
Poate că am adresa greșită. Au trecut 40 de ani.
Ziceți că ați intrat în bar venind de la Fortunato în seara aia?
Da.
Pare improbabil să fi mers mai mult de opt kilometri.
Mai degrabă cinci minute.
Am căutat fiecare bar până la opt kilometri
de Fortunato începând cu 1975.
Am căutat fiecare barmaniță
și fiecare bar de genul ăla. Nimic.
I-am verificat imaginile cu programe de recunoaștere facială.
- Nimic la forțele de ordine. - Vezi? Nu ajungem nicăieri.
Dar am intrat în departamentul lui Madeline,
le-am luat algoritmul de cercetare,
am pieptănat internetul după imagini
și, împreună cu recunoașterea noastră facială…
- Stai, ăsta e… - David Koch.
Acum șapte ani.
Stai, ea…
Ea lucrează pentru Gemenii Toxici?
M-am înțeles întotdeauna cu țicniții ăia.
Și cu Zuckie?
- Aia e Gina. - Gina Rinehart. Magnat în minerit.
Negaționistă climaterică.
Mai știi când a vrut să ceară doi dolari pe zi?
E dusă. Și e o cântăreață super.
Astea sunt din 2011.
Deci urmărește oameni importanți.
Stai așa!
Asta e din anii '80.
Familia Getty.
Ăsta e Prescott Bush, 1944.
Randolph Hearst.
Familia Rockefeller.
Doherty. Familia Vanderbilt.
Și asta.
E John Francis Queeny. A fondat Monsanto.
- În 1901. - Aiureli. Numai aiureli!
Roderick.
Sunt în Photoshop. A presărat imagini cu ea pe internet.
- Știe că o căutăm. E o farsă. - Roderick, termină!
E…
Taci! E vânătoare în orb. Vă derutează.
Pot să fac o sută de poze așa.
În trei minute
fac una cu Pym sugându-i-o lui Elon Musk.
Nu fi copil!
E aceeași femeie, Roderick!
Amintește-ți ce s-a întâmplat în noaptea aia! Ce a spus.
Ești COO al unei corporații din Fortune 100
și vorbești ca o nebună.
Îți amintești conversația, sunt sigură.
- Eram scoși din minți, Madeline. - Poate.
Bărbații m-au făcut nebună Dar nu s-a stabilit încă
Dacă nebunia e sau nu Cea mai de sus inteligență
Dacă-mi permiteți.
Metadatele confirmă că imaginile sunt online de ani buni.
Ca să falsifice cineva fotografiile,
ar trebui să fie statul paralel, o operațiune specială secretă.
N-am mai văzut așa ceva.
CIA, NSA. Nu, pare imposibil, evident că așa vor să ne facă să credem.
Vor să purtăm fix discuția asta.
Întrebarea e: de ce?
Sau e fix ceea ce pare.
Am nevoie de sală, vă rog.
E a ta.
Păzea!
- Tati! - E în regulă acum.
E în regulă. Ești bine?
- Nicio grijă. - E vina mea.
Nu e vina ta, scumpo.
- Îmi pare rău. - Suntem în siguranță.
SFÂRȘIT
Bine. Și acum? Alt film sau un serial?
- Spune! - Film…
Bine. Așa mai merge!
Zi-mi ce vrei să vezi!
Iubito.
Te iubesc.
Vorbește!
- Ce? - Azi după-amiază nici nu clipea.
Credeam că are ceva, nici nu tresărea,
dar se mișcă iar.
- Mai mult, chiar vorbește. - Serios?
- Trebuie să-i zicem doctorului. - Ar trebui.
- A venit doctorul azi? - Azi, nu.
Unde e…
Ai zis ceva de specialiști.
Îngrijire continuă? N-am văzut pe nimeni.
Cum ai spus, e mult mai bine acum,
așa că o să vină când e nevoie.
- Vin mâine? - Sunt sigur.
Ascultă, nu vreau să-ți faci griji pentru doctori și specialiști.
Mama o să aibă ce-i trebuie
și cine o poate îngriji mai bine ca noi?
Adică…
Mereu am fost buni cu ea, nu?
Da.
Dar ai zis de specialiști…
Nu-ți face griji!
Îmi pare rău.
Pentru tot.
Știu că poate ești…
- Nu-mi imaginez cum te simți. - Sunt bine, iubito.
Mătușa Vic e…
Înțelegi că ești în siguranță, nu?
Știu că familia e… Înnebunesc.
Fac…
Se autodistrug pe toate planurile.
Dar tu o să fii bine.
Mă asigur eu de asta.
Da!
Aud că vorbești.
Freddie.
E drăguț că poți vorbi iar. Nu mă înțelege greșit!
Dar… care e rostul?
Fiindcă, dacă vorbești…
minți.
Putem lăsa minciunile, Morrie.
Nu.
De când ți-o trăgeai cu el?
Nu.
- Ajunge! Bine? Destul! - Nu.
Freddie, nu!
Data trecută, 15 cc te-au ținut cât… Șase ore?
Marfa asta e super.
Și ești conștientă tot timpul, nu?
E important să fii conștientă.
Să mă vezi, să mă auzi.
Marfa asta…
E singura din câte cunosc care face asta așa de bine.
Încă mă vezi, nu?
Bine.
Să vedem cât durează asta, da?
Mai că mi-am scuipat ceaiul
când mi-a zis secretara unde ești.
Zice că vii des aici, jos.
Ce cauți aici?
Ascult.
Începe Goldbug.
Ar trebui să te duci.
Dacă nu pentru ea, pentru companie. Ne scufundăm.
- Procesul. Morțile. - E pierdere de timp.
Oricum, de ce naiba o face azi?
Fiindcă trebuie!
Fiindcă acum pare mai interesată ca tine
să redreseze familia asta aflată în picaj.
- Și ar trebui s-o susții. - Vin imediat.
Auzi asta?
Ce?
Clopote.
Taci și adună-te! Ce naiba e cu tine?
Știi la fel de bine ca mine ce se întâmplă.
Nu mai face pe prostul!
Nu știu nimic despre nimic.
Inima mea se stinge, creierul se stinge, nu…
Nu știu sigur dacă ești aici acum.
Bine, poți să te ascunzi cât vrei după diagnosticul ăsta.
Dar acum vreau să-ți scoți capul din fund
pentru Tamerlane și Frederick, pentru Fortunato și pentru mine.
- Fiica ta are nevoie de tine. - E bine.
E înconjurată. Câți oameni sunt acolo? O sută?
Ce mama naibii?
Mai lasă cofeina, deja tremuri.
- Nu de la cofeină, de la emoții. - Te rog.
Ai fost pregătită toată viața. Uită-te la tine!
E important pentru compania noastră.
Lumea ne copleșește
și avem nevoie de ceva ca Goldbug, ceva care poate fi pozitiv.
E un start bun. Mulțumesc pentru asta.
Dacă e așa important, unde e tata? Unde e Bill?
Bărbații sunt proști și banali. Ți-e mult mai bine fără ei.
Trebuie să se obișnuiască să-ți vadă fața frumoasă acolo.
Fața ta cu logoul Goldbug în spate.
Cu logoul Fortunato în spate.
Nu cu BILLT, dobitocul fitnessului.
Mi-e dor de el.
N-o să-ți fie, scumpo, îți promit,
fiindcă, orice crezi că-ți lipsește, poți găsi oriunde.
Ai dreptate.
Știu. Ai dreptate.
Doamne, primul meu soț.
Credeam că mi-e dor de el,
dar a fost doar o nebunie trecătoare.
O râgâială a inimii.
A fost distractiv să-l călăresc. Măiculiță!
Zicea întruna de copii.
De ce vor întotdeauna să faci copii?
Bărbații, când se cred nemuritori, vor doar să reguleze.
Când își dau seama că o să moară,
vor doar să reguleze.
- Ești gata? - Sigur că e.
Dau un avertisment de cinci minute, te prezint și pui filmul?
Bine.
Mult succes!
…plăcerea de a v-o prezenta pe fondatoarea Goldbug, Tamerlane Usher.
Mulțumesc mult.
Sunt recunoscătoare că ne-am adunat azi aici
pentru a sărbători Goldbug.
Așa cum o să vedeți în seara asta, Goldbug e apogeul opulenței.
Ce naiba faci aici?
Adică…
Ce naiba…
Scuzați-mi limbajul, dar…
Sunt foarte încântată.
…facem aici, nu?
Să vă spun.
Suntem aici pentru a…
sărbători.
Suntem aici pentru a schimba vieți.
Și asta facem aici, la naiba!
Vă prezint Goldbug.
Primul brand de lux de pe piață pentru frumusețe, fitness și sănătate.
Nu e doar un alt serviciu cu abonament,
ori un curs de gimnastică, nu e Goop sau Peloton.
E un stil de viață.
Și chiar o să vă schimbe viața.
Opulență în realizarea personală.
Despre asta vorbim, dar nu e doar atât.
Să începem cu cutiile Goldbug.
„FĂ AZI CEVA PENTRU CARE ÎȚI MULȚUMEȘTI MÂINE.”
Prima componentă a turnului personal.
LUX ÎNGRIJIT. CUTII PERSONALIZATE. PRODUSE CARE SCHIMBĂ VIAȚA.
Fiecare cutie e făcută de chimiști de la vârful industriei.
Un abonament Goldbug nu seamănă cu nimic de pe piață,
fiindcă ne concentrăm pe individualitate.
Nu există două cutii la fel, pentru că nu există doi oa…
oameni…
la fel.
De acord.
Am angajat companii de lux din întreaga lume,
iar lucrurile din cutiile Goldbug
nu sunt disponibile publicului american obișnuit.
De fapt, acest Goldbug e doar pentru mine.
E croit după stilul meu de viață și, o să vedeți…
Ulei energetic franțuzesc.
Făcut cu extract de trufe neg…
Ulei energetic franțuzesc. Făcut cu extract de trufe negre.
Unii zic că ăsta e secretul tinereții veșnice.
Îl folosesc de șase săptămâni și jur…
Nu știu cum arăt, dar mă simt cu zece ani mai tânără.
Crème de Lune.
Făcută cu alge-caviar și perle din Marea Sudului.
Crema asta e…
Ce naiba cauți aici?
Te sprijin.
Știți ce?
Destul despre mine.
Să vorbim despre voi, înainte de a trece
la prezentarea integrării fitnessului.
Sigur vă amintiți
că ați trimis un profil detaliat echipei Goldbug.
Există un motiv pentru care cerem acele detalii.
Dacă vă uitați sub scaunele alocate,
o să găsiți ce am construit pentru voi.
Ai grijă! A mea e plină de caca.
Toate produsele din cutiile Goldbug sunt 100% organice.
DESCOPERĂ AUR
Astă-seară e vorba de întărire pozitivă.
Sunt stresată de atâta muncă, așa că, Bill,
vreau să-i lingi subsuorile și apoi fofoloanca.
- Da, scumpo. - Doamne!
Încearcă să nu te porți ca atunci când…
- Închide! - …te pun să speli vase.
- Închide! - Stai! Subsuorile un pic…
Vă rog, închideți!
Vreau să-i lingi curul în timp ce citește o carte.
- Sau scrie e-mailuri. - Închide!
- Închideți! - Și să-i spui că e deș…
Fundul se plătește extra.
- Am bani destui. - Cum vrei, șefa!
Deci ești o deșteaptă afurisită.
Du-te naibii!
Îmi pare rău. N-am…
Tamerlane Usher e terminată.
Sunt aici!
BILL WILSON MOBIL
Ești aici?
Iubito.
A fost groaznic.
Nu știu ce s-a întâmplat. Îmi pare rău că nu te-am ascultat.
Îmi pare rău, Bill.
Poți să-l suni înapoi.
Mai ai timp.
Bill, îmi pare rău că m-am purtat așa. Bill, îmi pare rău că te-am folosit.
Cel puțin atât să recunoști.
Omul a lins mult cur pentru tine. Poate îi spui că-ți pare rău.
Urmăritoare psihopată afurisită!
Ar fi mult mai ușor, nu?
Pe asta ai bușit-o rău, Tammy, nu-i așa?
Cine ești?
Ți-ai absorbit geamăna în pântec.
Duritate maximă. Jos pălăria! Stai! Poate că eu sunt ea.
Poate că între timp am trăit ascunsă într-un colț al craniului tău.
Și am petrecut 40 de ani
crescând mlădițe în creierul tău.
În sfârșit, preiau controlul.
Nu. Glumesc.
De fapt, eu sunt tu.
- Ce vrei? - Ce vrei?
Vreau să te relaxezi.
Vorbesc serios.
Dacă te mai repezi așa, o să te rănești.
Să ți-o trag!
Nu sunt sigură că ai timp de asta.
Și apoi, credeam că preferi să te uiți.
Dacă ești așa de dură…
de ce ți-e atât de frică de mine?
Tammy…
Ce naiba vrei de la mine?
Iubito.
Nimeni nu rezistă când e redus la tăcere,
disprețuit și atacat nonstop, cum faci tu cu tine.
Dacă ai putea auzi asta, ai ști.
E ultima ta șansă să rămâi complet nemișcată.
Să respiri înaintea inevitabilului.
Scumpo…
poate nu mă crezi, dar partea asta n-are nicio legătură cu tine.
Am distrus tot.
Am… distrus tot.
Am distrus tot.
Am distrus tot. Voiam…
Voiam doar…
Puțin somn?
PRĂBUȘIREA CASEI USHER
BAZAT PE OPERELE LUI EDGAR ALLAN POE
Subtitrarea: Anca Tach