- Poznáváte tento formulář? - Ano, to je informovaný souhlas s léčbou.
Freddie, bez sirény. Díky.
K čemu ten formulář slouží?
Je to dohoda mezi pacienty, poskytovateli služeb…
Freddie. Siréna.
Mezi pacienty, poskytovateli a společností.
Shrnuje veškerá rizika a vedlejší účinky spojené s navrhovanou léčbou.
Podepsal jste ho někdy jako svědek?
- Ano. - Je toto váš podpis?
Ne, to není.
A co tady?
Taky ne.
A stejně na dalších formulářích.
Proč by někdo váš podpis na souhlasech falšoval?
Námitka. Spekulace.
Pane Ushere, jaký podle vás
může mít zfalšování podpisu na souhlasu důvod?
Má to vypadat, že pacient si je vědom rizik,
že o nich věděl, než se rozhodl studie zúčastnit.
A firmu to má chránit, aby nemusela nést zodpovědnost.
Ježiši, Frede.
Dáme si pauzu.
- Chcete ještě čaj? - Ne, díky.
Zlato, teď jsem uložila Tammy. Co je?
Nacvičujeme tu a on hlučí. Postaráš se o něj?
Děti dělají hluk. Tak se pozná, že jsou v pohodě.
Broučku, jdi si hrát k mamce do pokoje.
Omlouvám se, že vás rušíme.
Nic se neděje.
Opravdu vaši věc podporuju,
ale co bude potom?
Při tom všem, co vám předal,
je nutné, aby to všechno šlo na záznam?
Ty dokumenty nejsou zfalšované, dokud on neprohlásí,
že je nepodepsal.
Takže bez něj…
Bez něj jen vařím z vody.
Vážně bych si přál, aby to šlo jinak.
Vyhodí ho.
Ano.
Ráda bych, abyste mi dal slovo, že až bude po všem, pomůžete nám.
- Samozřejmě… - Dejte mi své slovo.
Máte moje slovo.
Rozneste je na kopytech.
Jasně.
Tady je ten čaj.
Jste šťastný muž.
Jo.
A co vy? Máte doma nějaké to štěstí?
Asi jo. Ale skoro tam nejsem, takže co já vím.
Ona toho vydrží hodně.
On taky.
Oba máme štěstí, aspoň v jednom.
Máme doma dobré lidi, kteří nás milují i tak.
Nechceme je zklamat.
Ať to stojí za to.
Poznáváte tento formulář?
Ano. Informovaný souhlas s léčbou.
Annabel Lee.
Během let jsem se nad tím zamýšlel.
Mám dobrý odhad na lidi.
Říkal jsem si, co se stalo.
Jak to, že jsem vám uvěřil?
A pak mi to došlo. To ona.
Věřil jsem jí, takže i vám.
Jestli vás milovala takováhle žena,
jestli vám věřila, jste blázen, že jste se o ni takhle připravil.
Po tom, co jste udělal, jsem ztratil vážně hodně,
ale utěšovalo mě,
že vy jste přišel o ni.
Tak stalo se, je to už mnoho let, vtom přímořském království,
že vichřice změnila v ledový květ mou krásnou Annabel Lee.
Hotový Shakespeare.
A přijeli vznešení příbuzní a odvezli mi ji,
aby ji položili do hrobu v tom přímořském…
- Mlčte. - …království.
Neunavuje vás někdy se poslouchat?
Nechápu, že to vydržela tak dlouho.
Já to říkám pořád. Dobrý Usher neexistuje.
Ale jeden existoval.
Annabel Lee Usherová.
Jediná dobračka rodu Usherů, a vy jste ji odehnal.
Omyl. Moje vnučka, Lenore.
Ta je z nás nejlepší.
Hodně se podobá babičce.
Má to nejlepší z Annabel Lee bez…
Bez zlomeného srdce.
To je fuk.
Dobře že jste ji měl rád,
ale je pryč, už tu není hodně dlouho
a lhal bych, kdybych řekl, že jsem nikdy nemyslel na to,
- jak se to kurva stalo. - Jak se to kurva stalo?
Kolik jsme za tu gorilu, co stála hned za dveřmi, zaplatili?
Nenapadlo ho zaklepat, když slyšel to sklo?
A co to zahájení? Byli jste u toho.
Měli jsme tam deset lidí.
Nikdo nemohl tý ženský zabránit, aby odtamtud odešla?
Nikdo Tammy nezabránil roztřískat telku a napadnout mi ženu?
Nikdo nehnul ani prstem, když odešla domů a…
Dům byl zabezpečený. Nedokážu si to vysvětlit.
Už jsem ji držela.
Cítila jsem, jak se rozplývá jako pára.
Hergot, sklapni!
Pro boha živýho!
Uvažujme aspoň chvíli profesionálně. Prosím.
Rada se rozhoduje.
Bude hlasování.
S radou jsou to kupecký počty.
Můžeme je vydírat. Utneme to v zárodku.
To už dávno není zárodek, ale dorostenec.
Tak něco vytáhněte. Udělejte drastická opatření. Podvolí se.
Někteří. Ne všichni.
Freddie je náš jazýček na vahách. Klíčový hráč.
Přiveďte ho.
Tohle si nezaslouží, Madeline.
Jsem realista a souhlasím, že se zkompromitoval.
Ale je to skvělý člověk.
Má nevyléčitelnou nemoc, která ovlivňuje jeho úsudek.
Tím pádem je ze hry.
Jsem blízko, Arthure, můj algoritmus už je vážně blízko.
Víte, co to znamená?
Můžeme tuhle firmu přeorientovat z obchodu s prášky a jedy na technologie.
Umělá inteligence, umělé vědomí, virtuální nesmrtelnost.
Předneste to radě.
Řekněte, že jestli se stanu předsedkyní, ukážu firmě novou budoucnost
a to všechno necháme za sebou.
Celé prohnilé dědictví odejde s Roderickem.
Rebrandujeme na technologickou firmu.
To by se jim určitě líbilo.
To jistě.
A jistě to pro vás není lehké.
To nejtěžší, co jsem kdy musela vyslovit.
Frede.
Freddie.
Musíš to trochu cítit.
Zlato, musíš s tím přestat.
Zlato.
Ne, přestaň.
Zabírá to rychle, co?
Tamerlane se prý zabila pohrabáčem.
Přísahámbohu, že mi to nejde do hlavy.
Jak se to vůbec dá udělat?
Od první chvíle jsem věděl, že si tě chci vzít.
Vzpomínáš? Na tom focení?
Přišlas za mnou. Už mě předtím balily
různý pochybný existence nebo fanynky.
Ale ty ses na mě usmála a bylo to tak opravdový.
Zeptal jsem se proč
a ty na to, že jsi mě zahlédla, jak tam stojím sám,
a přišlo ti, že by se mi hodil přítel.
A mělas pravdu.
Ten úsměv.
Ten úsměv mě chytl za srdce.
Víš, co bylo ten den ráno ve zprávách?
Když jsem zaujal místo v radě?
V rubrice byznys v Timesech bylo: „Od bezuzdného k bezzubému.“
Tak mě vidíš?
Bezzubého?
Jo.
Hned? Tak fajn.
Naléhavá záležitost.
Musím za tátou. Vrátím se hned, jak to půjde.
Pak si promluvíme.
Kam jsi dala snubní prsten?
Na tý párty jsi ho neměla. Viděl jsem záznam.
Něco mi vrátili. Tvou kabelku a osobní věci.
Podělanej telefon.
Ale prsten ne. Kam jsi ho dala, Morrie?
Ani se nehni.
- Nevymlouvej se! - Pracuju na tom.
Zjevně ne. Ta budova pořád stojí.
Mám v hlavě tisíc jiných věcí. Pohřby…
Říkal jsem ti, ať zavoláš těm chlapům a zmáknete to.
Je to jen barák. Proč ti na tom tak záleží?
Záleží, protože na tebe spoléhám.
Je to místo činu, může naši rodinu ohrozit.
Je potřísněné Perryho krví.
Záleží, protože když se na tebe nemůžu spolehnout v tomhle,
nemůžu ti svěřit ani maličkosti,
takže ani důležitý záležitosti,
a já se na tebe spoléhat musím.
Jsi důležitej. Máš rozhodující hlas.
Rada není zajedno?
Ještě ti nevolali?
Je to tady, Freddie.
Všichni jsou mrtví, všechno se rozpadne.
Spoléhám na tebe.
Až zavolají, a oni zavolají,
nezvedej to. To bude nejlepší vzkaz.
A když tě přepadnou na ulici, řekneš jim: „Jsem Frederick Usher
a jsem poslední naděje našeho impéria.
Strčte si ty věrolomný kecy někam.“
Zvládneš to?
Ano.
Je to velmi nepříjemný proces.
Podle příznaků, které popisujete,
by vám manžel na zmírnění obtíží asi doporučil vyšší dávku.
Neptám se jeho, ale vás.
Kolik beru? Dva tisíce miligramů Ligodonu denně?
Druhá nejvyšší dávka vůbec je…
- Třináct set. - Třináct set.
Pak se stane tohle a oni ji chtějí navýšit.
Vím, že pracujete pro Fortunato,
ale pořád jste můj doktor, ne?
Ano, jistě.
Máte děti?
- Ano. - Nevlastní?
Řekly vám někdy feťáku?
Ne.
Moje ano.
Teď už tu nejsou.
Sledujete, jak pokládají do země tři rakve,
další dvě ještě přibudou, a nemůžete s tím nic udělat.
Prostě vám dojde, jak je život zkurveně krátkej.
A pořád musím myslet na to,
že Ligodon je víc podobný heroinu než jakákoli jiná droga, co jsem brala.
Pokud se Ligodon užívá správně, nezpůsobuje závislost.
Ale no tak. Jsme tu jen my dva.
Tak řekněte, jak se zbavím tohohle bezpečného, nenávykového léku?
Velmi, velmi pomalu.
Chápu.
Ano, jsem naděje našeho impéria,
takže jsem rád, že myslíte na budoucnost.
Pane jo.
Je to tady.
Čus, tady Fred.
Vím, že jsme se domlouvali na příští týden,
ale tady to jde děsným fofrem. Vyvíjí se to pro mě slibně,
takže fakt potřebuju ten barák strhnout.
Musí se to udělat, nejlíp dneska. Dneska večer.
Souhlas s odstřelem mě nezajímá,
stačí jeřáb a demoliční koule.
Protože tě o to prosím. Jsem další generace Usherů.
Ne…
Ti chlápci poslouchají Rodericka a poslouchají i mě.
Ano, budu tam. Chci vidět, jak jde k zemi.
Jasný?
Slyšelas, jak rychle obrátil?
Neskutečný.
Celej život mě nikdo nebere vážně,
a teď, když jsem novej ředitel…
Najednou mi jdou všichni na ruku.
No, skoro všichni.
Ty, Morrie…
Víš, v čem byl táta fakt super?
Všechny nás naučil jednu věc.
Jednu z prvních, co nás naučil.
Fredericku, ne!
Když zkoušíš pevnost pouta…
- Ne! - Nemusíš ho porušit.
Ne!
Jen ho trochu nalomíš.
Postavil mě na žebříčku o příčku výš než Tammy
a jen to pozoroval.
Pouto se narušilo, ale nezlomilo. Naopak se posílilo.
Pak byl taky táta skvělej v tom, že udržoval pořádek.
Nemusíš být tyran,
ale když člověk nechce být pořád krutý,
aspoň jednou musí být dostatečně brutální, aby si získal autoritu.
Ten tvůj pitomej úsměv.
Já nechci být pořád krutý, takový já nejsem.
Já naše pouto nezlomím. Ty už jsi ho ale narušila,
takže si musím zjednat pořádek.
Udeřím jen jednou, ale dostatečně brutálně.
Udělám to jen jednou.
Odbudeme to rychle.
A v tichosti. Pak můžeme všechno urovnat.
Musím jít.
Dát do pořádku ještě něco dalšího.
A když už tam budu, kouknu se po tvým prstenu.
Pokud tam nebude, koupím ti novej.
Ale pokud jo, přinesu ho domů.
A jestli si ho ještě někdy sundáš,
tak ti ho k tomu prstu přivařím.
Tak co?
To neříkej ani ze srandy, Vinnie.
Ta koule se v osm večer rozhoupe.
Ten barák půjde k zemi, nebo…
Přijdu tam
a vytrhám ti zuby kleštěma.
Kam jdeš, tati?
Musím něco zařídit.
Chci s tebou mluvit.
Jasně, broučku.
Našla jsem jednu kliniku. Je super.
Popáleniny tam umí léčit nejlíp v celý zemi.
Dělají prvotřídní štěpy a všechno mají na jednom místě.
Už jsem mluvila s tamním doktorem. Prý by ji přijali.
Proč to kurva děláš?
Promiň. Proč to kurva děláš, broučku?
Jinde jí bude líp.
Lenore, to už jsme probrali.
Kde jsou?
Kdo?
Ti specialisti, ti doktoři. Ti, cos slíbil, že tu budou.
Když jsi ve škole, chodí sem často.
- Ale mámě je dobře. - Nevěřím ti.
Ani ty nejsi v pořádku.
Hrozně páchneš, hrozně vypadáš
- a chováš se divně. - Bacha.
Víš, s kým mluvíš?
Máma není v pořádku. Ani ty. Nic tu není v pohodě.
Já našla místo, kde se o ni postarají,
- a hned zítra ji tam můžeme vzít. - To nejde. Přestaň.
- Nech toho! - Stačí tam jen zavolat.
Zavři hubu, kurva!
Kdyby se mnou takhle mluvil někdo jinej, slízl by si to!
Nebudeš si dovolovat jenom proto, že jsi moje dcera!
Chci mluvit s jejím doktorem.
Tvoje matka odpočívá
a zatímco budu pryč, necháš ji na pokoji.
Vyřídíme si to, až se vrátím.
Mami, slyšíš mě?
Ty zvuky mi začínají vadit.
- Tam dole je Madeline, říkáte? - Ano.
Měli bychom ji jít zkontrolovat.
- Budu hádat. Lenore? - Bingo.
Nevím, co za hru se mnou dnes večer hrajete,
- ale mám jí tak akorát dost. - Už to bude, Auggie.
Víte co? Ne.
Posaďte se, prosím.
Říkal jsem si, proč to vytahujete,
proč ta hra na kočku a na myš, ale už vím.
Protože z toho něco máte.
Tak to není.
Ale ať z toho máte cokoli,
- nemusím vám to dát. - Prosím.
Dobrou noc, Rodericku, a hodně štěstí s vaší demencí.
Dám vám přiznání k vraždě.
K tomu to směřuje.
Budete mít důkaz.
A ne jeden.
Tady se mám zastavit, pomalu se vrátit k židli,
sednout si a začít opět nahrávat.
To mám podle vašeho scénáře udělat?
Bylo by to hezké.
O to jde, že?
My dva už jsme tu spolu byli, přímo tady.
Vlastně…
Vidíte to taky?
Chcete mě vyděsit.
Ne.
To bude asi Freddie.
Jdou po mně celou noc, abych jejich příběhy vykládal přesně.
Což je fantastické.
Mé osobní peklo je řízené do nejmenších detailů.
Takže teď se bude dít to, že začnete mluvit.
Já pak zčistajasna zahlédnu Freddieho,
ale zkusím ho ignorovat, protože vy ho nevidíte.
Jemu se pak podaří pořádně mě vycukat,
zatímco vy na mě budete koukat jako na blázna.
Ale blázen nejsem.
I když CADASIL není idylka, rozhodně nedělá tohle.
Obávám se, že jste svědkem mého zúčtování, příteli.
Freddie každou chvíli vykoukne
zpoza židle a pochlubí se tím císařem…
Zlato!
Ahoj.
Tati.
Taťko.
Museli jsme přijít. Chtěla jsem, aby Freddie viděl, jaký je taťka hrdina.
Mami.
Myslel jsem, že zůstanete doma.
Já vím, ale dětem přišlo, že by tátu měly podpořit.
- Že, Freddie? - Neměli jste sem chodit.
- Přišli jste. - Nemohli jsme si to nechat ujít.
Pamatuj si,
že když si budeš připadat sám, jsme tady.
Hned za dveřmi. Jsme tu s tebou.
Pojďte, sedneme si tady. A ty jdi na to.
- Můžeme? - Jo.
- Zvládneš to? - Zvládnu to.
Nahrávání spuštěno. Je 13.32.
Dnes je čtvrtek 20. prosince 1979.
Pane Ushere, podívejte se na důkazní materiály dva a tři.
Poznáváte ten dokument?
Námitka.
Pokračujte.
To bude dělat pořád, aby to měla v záznamu.
Můžeme to ignorovat.
Dobře. Je to informovaný souhlas s léčbou.
Setkáváte se s ním běžně?
Ano. Od svého povýšení.
K čemu ten formulář slouží?
Námitka.
Je to dohoda mezi pacientem, poskytovatelem a společností.
Shrnuje rizika a vedlejší účinky spojené s navrhovanou léčbou.
Přijde vám ten dokument něčím neobvyklý?
Námitka.
Nijak zvlášť.
Neobvyklé je, že ho zde vidím. Je to důvěrné.
Je to majetek společnosti.
- Takže nic neobvyklého? - Ne, je to standardní dokument.
Škoda, že vzhledem k věku pacienta
jsme nesehnali podpis rodinného příslušníka,
ale jak vidíte zde, jako svědek byl přítomen zástupce firmy.
Podepsal jste jej někdy jako svědek?
Ano, podepsal.
A toto je váš podpis?
Ano, je.
A co tady?
Ten je taky můj.
Aby bylo jasno, tvrdíte, že jste si toho byl vědom
a tohoto dne ten formulář podepsal?
- Ano. - Námitka.
Je to vás svědek, Pam.
Pane Ushere…
Pane Ushere, vyvíjel na vás Rufus Griswold někdy tlak,
písemně či ústně, abyste ty papíry podepsal?
Ne.
Mluvil s vámi o dnešní písemné výpovědi?
Vůbec ne.
Mluvil s vámi o ní kdokoli z Fortunata?
Ani v nejmenším.
Pane Ushere, připomínám, že jste pod přísahou.
Přišel jste sem dnes dobrovolně podat prohlášení.
Víte…
Váš právník nám nedal pokoj.
Opakovaně se stavoval u nás doma a naléhal na nás kvůli tomu.
Takže jsem souhlasil, že přijdu.
Mějte mě za svědka, za zástupce společnosti,
za koho chcete. Jen doufám, že když jsem tady
a oficiálně potvrzuji, co jsem již sdělil panu Dupinovi soukromě,
bude tak laskavý a nechá mou rodinu na pokoji.
Nerad to říkám,
ale to, jak s mou rodinou pan Dupin zacházel v zájmu
své pomsty, nebo co to je, hraničí s obtěžováním.
To jsem vám přišel říct.
Auggie.
Co…
Počkat.
- Co se děje? - Nic neříkej.
- Co to dělají? - Nemluv.
- Váš muž je obžalován z křivé přísahy. - Co?
Měla jsi zůstat doma.
Rodericku!
Už nic neříkej.
Ne tady. Uvidíme se doma.
Dobrý den. Madeline Usherová.
Můžeme si promluvit?
Co to sakra mělo znamenat? Tys o tom věděla?
Samozřejmě.
- Můj muž je ve vězení. - Na večeři je doma.
Myslíš, že ho Fortunato nechá v lochu?
Ode dneška je pro ně zaměstnanec číslo jedna.
Dostanou ho ven cobydup.
Je to křivé svědectví.
To mu nedokážou. Nikdy nepodepsal přísežné prohlášení.
Je to Dupinovo slovo proti našemu.
Co to s tebou krucinál je?
Roderick se chtěl zachovat správně. Měl být hrdina.
Tak jsem to řekla dětem.
Zachoval se správně, ty naivko.
Státní zástupce se ztrapnil, ale není idiot.
A když bude chtít právní mašinérii Fortunata
rozbít bez jediného svědka,
z případu mu zbyde jen hrst kradených dokumentů.
Vzdá to.
I tu žalobu. Nemá důkaz.
Právě teď mají všichni v radě,
investoři i vedení v hlavě jediného člověka.
Rodericka Ushera.
Je to hrdina.
Budete se topit v penězích
a od zítřka ho čekají jen povýšení a úsluhy.
Do Vánoc bydlíte v novém.
Kdyby bylo po tvém, jste od zítřka odkázaní na dávky
a právníci Fortunata by vás u soudu totálně oškubali.
Proboha.
Já myslela, že to hraješ.
Myslela jsem, že tu hodnou ženušku jen předstíráš,
abys nepřišla o střechu nad hlavou.
Dvakrát týdně mu dáš nebo vyhulíš a máš klid.
Nemusíš už nikdy pracovat.
Říkala jsem si, jak jsi na to vyzrála, ale…
Ty taková vážně jsi.
Že jo?
Já myslela, že takové jsou jen ve filmu.
Jsi tak…
přízemní, Madeline.
Brečí ti děcko.
Vím, že tu jsi.
Posaď se.
Nejsou pro nás.
Jsou pak pro chlapce, ale jim to vadit nebude.
Prosím.
Dáš si něco k pití?
Ne, děkuji.
V posledních týdnech sem chodí často.
Možná vůbec neví proč.
A měla bys vidět ten sklep.
Má tam několik beden věcí.
Každý den víc.
Vždycky sem přijde, popíjí a občas si popláče.
Smutný pohled.
Takový muž, a je z něj takové klišé.
Vážně jsi to ty.
Neuvěřitelné, jak dlouho jsem to popírala.
Ale jsi to ty.
Tušila jsem, že tu budeš.
Dala jsem vám adresu, tak si moc nefandi.
Tak do toho. Řekni, proč jsi přišla.
Chci tě požádat, abys přestala.
Požádat? To se ti nepodobá.
Asi jsi zapomněla, kdo jsem.
Tak fajn. Chci vyjednávat.
- Nelze. - Proč ne?
- Inkoust zaschl. - Pro něj, nebo pro mě?
Madeline.
Slovo dalo slovo, teď se může dát jiné.
Viníš Rodericka, nebo rétoriku?
Chci nové podmínky a taky je dostanu.
Nebo jsi zapomněla, kdo jsem já?
Konečně. To je moje Kleopatra.
Všechno má svou cenu.
Každé vyjednávání musí někde začít.
Každá dohoda je jen vyjádřením vůle. Společné vůle.
Můžeme to vyřešit.
Žena se ženou.
Nejsem žena.
Víš, čeho jsem schopná. Víš, co jsem udělala.
Víš, kdo jsem.
Jsi soustava bezchybně propracovaných masek
na oběžné dráze zakrnělého srdce.
To bylo kruté. Omlouvám se.
Jistým věcem by člověk za života čelit neměl.
Na sebereflexi bude dost času potom.
Ano, vím, kdo jsi.
Kým jsi byla.
A kým jsi mohla být.
Vidím všechny tři. Bok po boku.
A všechny společně mi lámou srdce.
Posaď se, prosím.
Omlouvám se.
Už je to zapomenuto.
Říkala jsem, že vím, kdo jsi, Madeline.
Jsi jedna z mých oblíbenkyň.
A chápu tě. Když máš nepřítele, zabiješ ho.
Když vidíš překážku, přeskočíš ji nebo odstraníš.
Když vidíš zamčené dveře, vyrazíš je.
Mami? Mami!
To je šílenost.
- Směšný. Už o tom nechci slyšet. - Směšný?
Chci být čistá.
Nebuď hloupá. Víš, jak by to vypadalo?
Vlastní žena už nechce můj lék. To je noční můra PR.
Už ho nechci brát.
Žádný problém.
Není návykový.
Tak dobře.
Není.
Ale když ho zkusíš vysadit,
můžeš pocítit výkyvy nálad, poruchy spánku, fyzické změny,
příznaky podobné chřipce, nevolnost, průjem, žaludeční křeče, nechutenství.
Můžeš mít rozšířené zorničky, rozmazané vidění, třes,
husí kůži, zrychlený tep, vysoký krevní tlak.
Představ si, že jsi tak unavená, že ani nemůžeš usnout.
Tak vyčerpaná, že ani nemůžeš odpočívat.
Že se utápíš v pocitech čirého zoufalství a hrůzy.
V podstatě nejlíp se to dá přirovnat k rybě,
kterou vytáhli z vody. Ale ta aspoň umře.
Myslela jsem…
Někteří využijí metody rychlého detoxu
pomocí léků nebo rapidního odstavení v celkové anestezii,
ale ne u dávkování, jako máš ty.
Při tom, kolik toho bereš, na to musíš jít pomalu.
Snížit dávku o 10 % za měsíc.
Budeš jako rybička, ale tři roky strávíš v agónii.
Co jsi to kurva provedl?
Nehraj to na mě. Jako bych tě neznal.
Nehulila jsi chlapům za fet, než jsem tě poznal?
Nebo si tě s někým pletu?
Jsi monstrum, víš to?
Vzala jsem si monstrum.
Ne, drahoušku.
Já jsem Frankenstein.
Monstrum jsi ty.
Jsi můj dokonalý výtvor.
Po té nehodě jsi ležela hrobníkovi na lopatě.
Ligodon tě zachránil. Hodil jsem ti lano a podívej.
Vstalas z mrtvých.
Myslela jsem…
že mě miluješ.
Jsi zázrak.
Tvoje tělo to vsakuje jako houba.
Nic takového jsem v životě neviděl. Jako by můj lék byl voda a ty květina.
Jsi nejdokonalejší a nejkrásnější věc, jakou znám.
Ale podstatnou část tebe tvoří Ligodon.
Jak bych si tě mohl nevzít?
Tři roky?
Dobře.
Tři roky vydržím.
Jo, občas jsem to neměla lehký.
A dělala jsem chyby, ale myslela jsem, že to tě na mně právě zaujalo.
Ty sračky mě posílily.
Takže si radši vyberu tři roky pekla než celý život s tebou.
Klidně.
Měla bys vědět, že jsme si podobní.
Ty, tvůj bratr a já máme něco společného.
Hned jsem si toho všimla.
Bolest.
Můžete mě vinit, že obchoduju s utrpením,
ale totéž můžu říct o vás.
Ale já se vidím spíš jako svědek.
Trpíš.
Jsi vyčerpaná, nejistá, vyděšená.
Poprvé po letech. Té bolesti tě zbavit nedokážu.
Ale můžu ti na to něco dát.
A není to lék.
Před lety jsem ti nabídla jistotu.
Dnes nabízím srozumitelnost.
Nezávazně.
O tom pochybuji.
Víš, čím by se stal tvůj bratr?
Básníkem.
To mu šlo. Jistě, chudým básníkem.
Ale jsou snad i jiní básníci?
Tohle s ním mám společné.
Oba chápeme, že…
Jazyk ve svém výsostném vyjádření je jako hudba.
Takže…
Budu srozumitelná.
Co jiného je báseň než bezpečné místo pro krutou pravdu?
Jednu ti řeknu.
Napadla mě, když jste vy rozkošní malí tvorové začali budovat města.
Nazvala jsem ji „Město v moři“.
Smrt kynula a její trůn se vznes
V podivném městě v samotě kdes
Tam daleko tmavém na Západě.
Zlí, dobří v klidu věčném pohromadě, nejlepší, nejhorší
Kde leží v řadě.
Svit z nebe svatého jediný
V té noci neskane hlubiny,
Jen krvavý od moře žeh
Se mlčky klade v arkýře střech,
Na dómech, vížkách královského bytu,
Na chrámech, valech Babelských v skrytu
Plá zapomněných hájů, svítí
V tesaný břečťan a v kamenné kvítí.
Pod nebem tupě v stínu věží melancholické vody leží.
Však ejhle! Dech proráží vzduch!
Co vlna, náhle divný ruch!
Teď vlny planou rudějším leskem
Hodiny dýchají matnějším steskem
Když ve vzlyku jiného světa ztopí
Se hloub a hloub to město v chvat:
Z tisíců trůnů svých peklo se vzchopí
Mu úctu vzdát.
Říkala jsi, že nabízíš srozumitelnost.
Nech to vstřebat. Dostaví se.
Čau, Freddie.
Sehnal jsem pár náloží,
ale když nás načapají, řeknu jim, žes na tom trval.
Úžasný, čeho člověk dosáhne.
- Stačí vystrčit hlavu z písku. - Jo.
Složí se, ale potrvá to a nebude to lehký.
- Složí se? - Jo.
Připravený?
Jo, my můžeme.
Půjč mi vysílačku.
Musím na pět minut dovnitř.
To snad ne.
Dotáhls nás sem, tak ať tu netvrdneme.
Dej mi pět minut.
Pak ti dám signál a dělejte si, co chcete.
Hergot, měj chviličku strpení.
To je teda dobrý.
Mělas tu zařvat, zlato.
Vyšla bys z toho čestně.
Prospero, bratře…
mám pro tebe poslední vzkaz.
Chčij v pokoji, sráči.
Co je?
Milánku, tohle je trapný.
Aspoň si zapni poklopec.
Už tak je to dost ponižující.
Ne? Vyletí sportovec?
Ale ty jsi tu šéf.
Je to paralytická látka z rulíku.
Krapet jsi to přehnal.
Popravdě
se většinou snažím nevměšovat přímo, ale…
Ty kleště mě přiměly.
Seru na to.
Tak co?
Ještě.
Víc.
To neříkej ani ze srandy, Vinnie.
Ta koule se v osm večer rozhoupe.
Ten barák půjde k zemi, nebo…
Přijdu tam
a vytrhám ti zuby kleštěma.
Obvykle si nerada takhle špiním ruce, ale ty si to zasloužíš.
Čistej vzduch, rozjeďte to.
Jsi pryč?
Co jsem teď říkal? Rozjeďte to.
Jdeme na to, chlapi.
Zubař.
To je nejvtipnější.
Tím ses měl v tom druhém životě stát.
Byl bys zubař. A dost dobrý.
Já nevím,
ale tím je to, cos udělal, ještě horší.
Žádná panika.
Nestrachuj se, co číhá za rohem.
Celý život jsi měl strach.
Teď ho můžeš pustit.
Je to tu, Fredericku. Konečně jsem tady.
Dobrý je, že tohle nikdo neuvidí.
Aspoň ne z tohohle úhlu.
Zkus to ocenit.
Bude hůř.
Mohla jsem to udělat různě.
Mohls dostat infarkt za volantem. Nebo by se o to postaral koks.
Mohl tě přejet autobus.
Ale tys ji musel vzít domů.
A popadnout ty kleště.
Tak já půjdu.
Mám schůzku s tvým tátou.
Nechoval se k tobě hezky.
Tys přitom jen toužil po jeho lásce.
Po jeho ocenění.
Ale to tě pořád neomlouvá.
Freddie je mrtvý.
Už jsme zbyli jen my dva.
Víš, jak zněla dohoda. Jaké byly podmínky.
Vím, že jo.
„Spolu na svět i ze světa,
jinak žádná dohoda.“ Tak to řekla.
Existuje jen jedno řešení.
Myslím, že je ti to jasné.
Mám tě ráda.
Víc než kohokoli jiného.
A teď potřebuju, abys ses znovu zachoval jako hrdina.
Potřebuju, abys byl můj bratr.
Potřebujeme, abys byl hrdina pro nás.
Tyhle jsou z osmdesátek. Ligodon 80 mg.
Ale jakmile začneš, nesmíš přestat.
Musíš vzít všechny najednou,
protože jinak to může bolet, jak víš.
Ale když je spolykáš rychle, neucítíš nic.
Poklesne ti tlak a prostě usneš.
Není jiná možnost?
Není.
Všechno jsem promyslela. Všechny možné scénáře.
Věř mi, vždycky jsi mi věřil.
Tohle je jediné řešení. To je ono.
Ty to dokážeš.
Tak se chová legenda.
Tak se chová král.
Všechny nás zachráníš.
Jsi legenda.
Jsi král.
Všechny nás zachraňuješ.
Tak snadno tě odejít nenechám.
Ráda tě zas vidím, fešáku.
PÁD DOMU USHERŮ
INSPIROVÁNO DÍLEM EDGARA ALLANA POEA
Překlad titulků: Vixo