- Kender du den formular? - En behandlingstilladelse.
Freddie, ingen sirener. Tak.
Hvilket formål har den?
En aftale mellem patient, formidler…
Freddie. Sirenen.
Patient, formidler og firma.
Det beskriver risiko og bivirkninger ved behandlingen.
Har du skrevet under på en?
- Ja. - Er det din underskrift?
Nej.
Hvad med den her?
Nej.
Og mange flere.
Hvorfor skulle de forfalske din underskrift?
Det er spekulation.
Hr. Usher, hvad tænker du
kan være grunden til at forfalske underskrifter her?
Så det ser ud, som om patienten kendte risikoen
og alligevel valgte at gå med til forsøget.
Og det vil fjerne firmaets ansvar.
For fanden da…
Tag en pause.
- Vil du have mere te? - Nej tak.
Jeg har lige puttet Tammy. Hvad er der galt?
Vi øver os, og han larmer. Vil du tage ham?
Børn larmer, Roderick. Så ved man, at de fungerer.
Vil du ikke lege på mors værelse?
Det må du undskylde.
Det er helt i orden.
Jeg støtter jer i det,
men hvad med bagefter?
Med alt det, han har fundet,
er det nødvendigt at vidne?
Der er kun en forfalskning, hvis han peger og siger:
"Ikke min underskrift."
Uden ham er sagen…
Der skal være en whistleblower.
Jeg ville ønske, det ikke var sådan.
Han bliver fyret.
Ja.
Du må love os, at når det er gjort, så vil du hjælpe os.
- Ja, så længe jeg… - Giv mig dit ord.
Det lover jeg.
Gør dem helvede hedt.
Okay.
Her er teen.
Du er heldig.
Ja.
Hvad med dig? Har du noget godt derhjemme?
Måske. Jeg er der aldrig, så hvem ved?
Hun finder sig i meget.
Det gør han også.
Der er vi vel heldige nok.
Gode folk derhjemme, som elsker os.
Vi må ikke skuffe dem.
Lad os gøre det umagen værd.
Kender du denne formular?
Ja, det er en behandlingstilladelse.
Annabel Lee.
Jeg har tænkt på det gennem årene.
Min intuition med folk er god.
Jeg spurgte mig selv: "Hvad gik der galt?"
"Hvad snød mig til at stole på dig?"
Jeg indså, at det var hende.
Jeg stolede på hende og derved dig.
Hvis den kvinde elskede dig,
hvis hun stolede på dig. Det var dumt, at du mistede hende.
Jeg mistede meget efter dig. Næsten alt.
Det holdt mig kørende…
…at du også mistede hende.
Og således var årsagen fundet I et kongerige ved vandet
Hvor en vind blæste omkuld Min smukke Annabel Lee
Du er vinden, Shakespeare.
Og hendes adelige familie Tog hende bort fra mig
Og låste hende inde I et kongerige…
- Ti stille. - …ved vandet
Bliver du aldrig træt af at høre dig selv?
Hvorfor blev hun hængende så længe?
Jeg siger altid: "Der findes ikke én god Usher."
Men der var faktisk en.
Annabel Lee Usher.
Den eneste gode Usher, som du skræmte væk.
Forkert. Mit barnebarn, Lenore.
Den bedste af os alle.
Og hun minder om sin bedstemor.
Det bedste fra Annabel Lee uden…
…et knust hjerte.
Nå, pyt.
Godt, du kunne lide Annabel…
…men hun er borte og har været det i lang tid.
Og jeg må indrømme, at jeg har undret mig over,
- hvordan fanden det skete. - Hvordan fanden skete det?
Hvor meget har vi betalt for vagten foran hendes dør?
Tænkte han slet ikke over, at glas blev knust?
Og lanceringen! Du var hos hende!
Vi havde ti vagter der.
Og ingen af dem stoppede kvinden?
Ingen gjorde noget, da hun smadrede tv'et og min kone.
Ingen løftede en finger, da hun tog hjem og…
Vi havde sikret hjemmet. Jeg kan ikke forklare det.
Jeg havde fat i hende.
Men hun blev til kold damp.
Stop så! Hold din kæft!
Vorherre bevares!
Opfør jer nu som professionelle.
Bestyrelsen rykker på sig.
Vi får en afstemning.
Bestyrelsen er ren matematik.
Vi kan afpresse dem, mens der stadig er tid.
Problemet er allerede for stort.
Brug de stærke sager til nødstilfælde. De vil makke ret.
Nogen vil. Ikke alle.
Freddie kan afgøre det. Han er vigtig for os.
Hent ham.
Han fortjener bedre, Madeline.
Jeg er realist og enig. Han er kompromitteret.
Men han er en stor mand.
Han er ramt af en uhelbredelig sygdom. Hans fornuft er hæmmet.
Og det fjerner ham fra ligningen.
Jeg er tæt på at færdiggøre algoritmen.
Ved du, hvad det betyder?
Vi kan flytte virksomheden fra piller og gift til teknologi.
Kunstig bevidsthed. Virtuel udødelighed.
Giv det til bestyrelsen.
Fortæl dem, at jeg kan føre virksomheden ind i fremtiden.
Vi lægger det andet bag os.
Det rådne eftermæle dør med Roderick,
og vi bliver en techvirksomhed.
Jeg tænker, de er interesserede.
Det tænker jeg også.
Men det er ikke nemt for dig.
Det er det sværeste, jeg nogensinde har sagt.
Fred…
Freddie.
Du må kunne mærke det.
Skat, hold op…
Skat.
Nej, skat. Gør det ikke…
Effekten er så hurtig.
Tamerlane har vist begået selvmord med en ildrager.
Men jeg kan slet ikke forstå det.
Hvordan gør man overhovedet det?
Jeg ville giftes med dig lige fra starten.
Husker du fotoshootet?
Du kom hen til mig, og jeg har tit prøvet
at blive antastet af svindlere og groupies,
men du smilte så oprigtigt.
Jeg spurgte dig hvorfor,
og du sagde, at du så mig stå alene og tænkte:
"Han ligner en, der kunne have brug for en ven."
Du havde ret.
Det smil.
Det smil stjal mit hjerte.
Ved du, hvad der stod i overskrifterne,
da jeg overtog bestyrelsespladsen?
The Times skrev: "Fra nådesløs til tandløs."
Ser du mig sådan?
Tandløs?
Ja?
Ja.
Lige nu? Okay.
En nødsituation.
Far har brug for mig. Jeg kommer senere.
Vi taler til den tid.
Hvor var din vielsesring?
Den var ikke på din finger. Jeg så billederne.
Jeg fik dine ting. Din taske og andre ejendele.
Din skide telefon.
Men ingen ring. Hvor er den, Morrie?
Bliv der.
- Ingen undskyldninger! - Jeg arbejder på det.
Nej, for bygningen står der endnu.
Der var andre ting at se til. Begravelser…
Jeg sagde jo, at du kunne bruge drenge fra New Jersey.
Ja, men det er bare en bygning. Er det så vigtigt?
Ja, jeg må kunne regne med dig.
Et gerningssted med familiens navn på.
Din brors blod over det hele.
Kan jeg ikke regne med, at du kan klare bygningen,
kan jeg ikke regne med dig til småopgaver,
og så kan du ikke klare store opgaver.
Jeg er nødt til at regne med dig.
Du kan afgøre afstemningen.
I bestyrelsen?
Har de ikke ringet?
Nu sker det, Freddie.
De er alle borte. Det hele ramler sammen.
Jeg må kunne regne med dig.
Når de ringer, og det gør de,
så lad være med at tage den.
Og hvis de fanger dig på gaden: "Jeg er Frederick Usher.
Jeg er hele imperiets håb og drømme.
Og jeg skider på jeres forræderi."
Kan du gøre det?
Ja.
Det er en ubehagelig proces.
Med de symptomer, du beskriver,
vil din mand nok sige, at en større dosis vil hjælpe.
Jeg spørger ikke ham. Jeg spørger dig.
Hvor meget får jeg nu? 2.000 mg Ligodon om dagen?
Den næsthøjeste dosis, du kender er…
- Tretten hundrede. - Ja.
Og nu skal jeg tage mere på grund af det her.
Jeg ved, du arbejder for Fortunato,
men du er stadig min læge.
Ja.
Har du børn?
- Ja. - Stedbørn?
Har de kaldt dig narkoman?
Nej.
Det har mine gjort.
De er alle døde.
Man ser tre kister blive sænket ned
med endnu to på vej, og man kan ikke undgå
at tænke på, at livet er så fandens kort.
Og jeg tænker hele tiden på,
at Ligodon, mere end alle andre præparater, minder om heroin.
Ligodon er ikke vanedannende, hvis det bruges korrekt.
Hold nu op. Her er kun os to.
Hvordan holder jeg op med at bruge de sikre og ikke-vanedannende piller?
Det gør du meget langsomt.
Javel.
Jeg er jo hele imperiets håb og drømme,
så det glæder mig, at du tænker på fremtiden.
Hold da helt op.
Nu sker det.
Det er Fred.
Jeg ved, vi vil gøre det i næste uge,
men der er gang i tingene her, især for mig,
og den bygning skal altså rives ned.
Det skal gøres i dag. I aften.
Skide være med tilladelse til sprængning.
Skaf en kran med kugle.
Fordi jeg siger det. Fordi jeg er søn i familien Usher.
Ja. Nej…
Drengene lytter til Roderick, og de lytter til mig.
Ja, jeg kommer. Jeg vil se nedrivningen.
Okay?
Hørte du, at han pludselig ændrede tonen?
Det er fantastisk.
I hele mit liv har ingen taget mig seriøst.
Og pludselig bliver man den nye direktør,
og alle andre bliver så imødekommende.
Næsten alle.
Dig, Morrie…
Der var en ting, som var vigtigt for far.
Noget, han lærte os alle.
Noget af det første, vi lærte.
Nej! Frederick!
Vil man afprøve et bånd,
behøver man ikke knuse det.
Nej!
En sprække er nok.
Han placerede mig ét trin over Tammy
og kiggede på.
Der kom en sprække, men det gjorde båndet stærkere.
Far lærte os også, at man skulle holde orden på huset.
Man behøver ikke være tyran,
men hvis man vil undgå at være led hele tiden,
må man være brutal mindst én gang for at fastsætte sin autoritet.
Dit skide smil.
Jeg vil ikke være led hele tiden.
Vores bånd må ikke blive knust, men du skabte en sprække.
Så nu må jeg få orden på vores hus.
Jeg laver ét brutalt slag.
Vi gør det én gang.
Vi gør det hurtigt.
Vi gør det i stilhed. Og derefter kan vi hele.
Jeg må videre.
Jeg skal have styr på et andet hus.
Jeg skal nok lede efter din ring, mens jeg er der.
Ellers køber jeg en ny til dig.
Finder jeg den, tager jeg den med.
Og hvis du tager den af igen…
…svejser jeg den fast på din finger.
Ja? Alt vel?
Det skal du ikke sige til mig, Vinnie.
Den kugle skal svinge kl. 20 i aften.
Bygningen skal rives ned, eller jeg…
Eller jeg kommer
og flår dine tænder ud med en spidstang.
Far, hvor skal du hen?
Lidt arbejde.
Kan vi tale sammen først?
Ja, skat.
Jeg har fundet et fantastisk sted.
Det bedste i landet til kemiske forbrændinger.
Den bedste hudtransplantation, og alt gøres på stedet.
Jeg har talt med dem. De vil gerne hjælpe.
Hvorfor fanden gjorde du det?
Undskyld. Hvorfor fanden gjorde du det, skat?
Det er bedst for hende.
Vi har talt om det.
Hvor er de?
Hvem?
Specialisterne. Lægerne. Du lovede, de ville komme.
De kommer her tit, når du er i skole.
- Hun har det fint. - Jeg tror dig ikke.
Og du har det ikke godt, far.
Du lugter af lort. Ligner lort.
- Du opfører dig sært. - Pas på.
Ved du, hvem du taler til?
Du og mor har det ikke godt. Intet her er godt.
Og jeg har fundet et sted, der kan hjælpe hende.
- Vi kan køre hende derhen i morgen. - Nej. Nu stopper du.
- Stop nu. Hold så op! - Du skal bare ringe.
Hold op med at tale!
Hvis folk taler sådan til mig, falder der brænde ned!
Du må heller ikke, selvom du er min datter!
Jeg vil tale med specialisten.
Din mor hviler sig.
Lad hende være, mens jeg er væk.
Jeg tager mig af dig senere.
Mor, kan du høre mig?
Jeg må indrømme, at den larm begynder at gå mig på.
- Du siger, det er Madeline. - Ja.
Vi bør gå ned og sikre os…
- Lad mig gætte. Det er Lenore. - Jeps.
Jeg ved ikke, hvad du vil med mig,
- men jeg har snart fået nok. - Vi er der næsten, Auggie.
Ved du hvad? Nej.
Vil du ikke godt sidde ned?
Jeg undrede mig over, hvorfor det trak sådan ud,
hvorfor vi leger kat og mus, og nu ved jeg det.
Du får noget ud af det.
Sådan er det ikke.
Og hvis du får noget ud af det, hvad end det er,
- vil jeg ikke hjælpe. - Nej.
Godnat, Roderick. Lykke til med din demens.
Du får mig for mord.
Det er det, det handler om.
Du kan spærre mig inde for mord.
Mere end ét mord.
Og så stopper jeg op, går tilbage til stolen
og starter optagelserne igen.
Det står der nok i dit manuskript, at jeg gør.
Det ville være rart.
Det er netop det, ikke?
Vi har stået her før, du og jeg.
Faktisk…
Kan du også se det?
Du prøver at skræmme mig.
Nej.
Det er nok Freddie.
De har været efter mig hele aftenen, så historien passer.
Det er simpelthen fantastisk.
Mit personlige helvede er skræddersyet.
Det, der nu vil ske, er, at du taler videre.
Og så får jeg øje på Freddie,
men jeg ignorerer ham, da du ikke kan se ham,
og så forskrækker han mig pludselig,
mens du kigger på mig, som var jeg sindssyg.
Jeg er ikke sindssyg.
CADASIL er ikke en spøg, men det er noget andet.
Nej, du er desværre vidne til min afstraffelse, gamle ven.
Om et øjeblik dukker Freddie op…
…måske bag stolen og viser hans mave…
Skat!
Hej.
Far.
Det er jo din store dag. Freddie skulle se sin far være en helt.
Vi var enige om, I skulle blive hjemme.
Ja, men de her to mente, at far havde brug for støtte.
- Ikke, Freddie? - I skulle være blevet hjemme.
- Hej! I kom! - Vi ville ikke gå glip af det.
Når du er derinde,
og hvis du bliver nervøs, så er vi lige her.
På den anden side af muren.
I kan sætte jer hos mig. Han må af sted.
- Er du klar? - Ja.
- Har du styr på det? - Ja, det har jeg.
Vi begynder nu, kl. 13.32.
Det er torsdag den 20. december 1979.
Hr. Usher, du skal se på bevismateriale to og tre.
Genkender du dokumentet?
Jeg protesterer.
Fortsæt bare.
Det bliver hun ved med hele dagen.
Det er fint for os.
Okay. Det er en behandlingstilladelse.
Arbejder du tit med dem?
Ja, siden min forfremmelse.
Hvilket formål har formularen?
Jeg protesterer.
Det er en aftale mellem patient, formidler og firma.
Det beskriver risiko og bivirkninger ved behandlingen.
Ser du noget usædvanligt ved dokumentet?
Jeg protesterer.
Ikke rigtig, nej.
Jo, måske at de er her. De er jo fortrolige.
De tilhører firmaet.
- Intet usædvanligt? - Nej, det er standardformularer.
En fra familien kunne desværre ikke
skrive under med patienten,
men det er bevidnet af en repræsentant fra firmaet.
Har du bevidnet en før?
Ja.
Er det her din underskrift?
Ja.
Hvad med den her?
Ja, den er også min.
Du siger altså, at du har kendt til formularen
og underskrevet den på denne dato?
- Ja. - Jeg protesterer.
Vidnet er dit, Pam.
Hr. Usher…
Har Rufus Griswold nogensinde presset dig
på skrift eller verbalt til at forfalske dokumenter?
Nej.
Har han talt om vidnesbyrdet i dag?
Slet ikke.
Har nogen hos Fortunato talt om vidnesbyrdet?
Nej, slet ikke.
Jeg må minde dig om, at du har aflagt ed.
Du gik med til at komme og vidne for os.
Ja, altså…
Manden der ville ikke lade os være.
Han kom flere gange hen til mit hjem.
Jeg gik med til at vidne.
Kald mig et vidne, kald mig firmarepræsentant,
kald mig, hvad I vil. Jeg havde håbet,
at jeg kunne bekræfte det, jeg havde fortalt til hr. Dupin,
og at han så ville lade mig og min familie være.
Jeg ville ikke bruge det her ord,
men behandlingen af min familie på grund af en hævntørst
mod Rufus Griswold grænser til chikane.
Det ville jeg sige i dag.
Auggie.
Hvad…
Vent…
- Hvad foregår der? - Sig intet.
- Hvad laver de? - Sig intet.
- Din mand har begået mened. - Mened?
Du skulle jo blive hjemme.
Roderick!
Sig intet. Ikke et ord.
Ikke her. Vi ses derhjemme.
Hej. Madeline Usher.
Har I et øjeblik?
Hvad helvede? Vidste du, det ville ske?
Selvfølgelig.
- Min mand er i fængsel. - Han er snart hjemme.
Tror du, Fortunato vil lade ham sidde inde?
Nu er han blevet firmaets vigtigste medarbejder.
De får ham ud på ingen tid.
Tiltalt for mened.
Der sker intet. Han har ikke skrevet under på en erklæring.
Det er Dupins ord mod vores.
Hvad fanden er det galt med dig?
Roderick ville gøre det rigtige. Han ville være en helt.
Det fortalte jeg til børnene.
Han gjorde det rigtige, din åndsbolle.
Anklageren blev snydt, men han er ikke dum.
Og hvis han går imod Fortunatos jurister
uden et eneste vidne,
så er hele sagen blot stjålne dokumenter.
Han trækker sig.
Og han kan ikke bevise mened.
Lige nu er der ét navn af interesse
hos alle bestyrelsesmedlemmer, investorer og chefer hos Fortunato.
Roderick Usher.
Han er en helt.
I vil vælte jer i penge,
forfremmelser og beskyttelse fra i morgen af.
Til jul kan I købe et nyt hus.
I havde været arbejdsløse, hvis vi havde gjort, som du ville,
og Fortunato ville have sagsøgt jer for alt.
Du godeste.
Spillede du ikke skuespil?
Jeg troede, husmoren var en maske,
så du kunne få tag over hovedet.
Bare spred benene eller sut pik to gange i ugen.
Du behøvede aldrig arbejde.
Jeg tænkte: "Godt for hende. Hun har en plan."
Men du er virkelig sådan.
Ikke sandt?
Jeg troede, det kun var i film.
Du er så…
…smålig, Madeline.
Dit barn græder.
Jeg ved, du er her.
Sid ned.
De er ikke til os.
De er til drengene lidt senere, men det går nok.
Sid ned.
Noget at drikke?
Nej tak.
I de sidste par uger har han været her flere gange.
Han ved vist ikke hvorfor.
Du bør se kælderen.
Der er mange kasser dernede.
Og der kommer flere.
Han sidder her og drikker og græder.
Et trist syn.
Han er reduceret til en kliché.
Det er virkelig dig.
Det er utroligt, hvor meget jeg har fornægtet det.
Men det er dig.
Og jeg vidste, du ville være her.
Jeg efterlod jo adressen. Du tænker lidt højt om dig selv.
Værsgo. Sig det, du vil.
Jeg vil bede dig om at stoppe.
Bede mig? Det ligner dig ikke.
Og du har vist glemt, hvad jeg er.
Meget vel. Jeg vil genforhandle.
- Umuligt. - Hvorfor?
- Blækket er tørt. - For ham eller mig?
Madeline…
Ord begyndte det, ord kan afslutte det.
Klandrer du Roderick eller retorik?
Jeg vil have nye betingelser, og det får jeg.
Eller har du glemt, hvad jeg er?
Der er hun. Min Kleopatra.
Alt har en pris.
Alle forhandlinger begynder et sted.
Alle aftaler er et ønske. Et gensidigt ønske.
Vi finder en løsning.
Kvinde til kvinde.
Jeg er ikke en kvinde.
Du ved, hvad jeg er i stand til. Du ved, hvad jeg har gjort.
Du ved, hvem jeg er.
Du er en samling fornemme masker
omkring et forkrøblet hjerte.
Det var ondt. Jeg beklager.
Der er visse ting, man ikke bør kæmpe med i livet.
Bagefter har vi tid til selvindsigt.
Ja, jeg ved, hvem du er.
Og var.
Og hvem du kunne have været.
Jeg ser alle tre stå ved siden af hinanden.
Og sammen gør de mig så ked af det.
Værsgo. Sid ned.
Jeg beklager.
Det er fortid.
Jeg sagde, at jeg ved, hvem du er.
Du er en af mine favoritter.
Jeg forstår dig. Finder du en modstander, dræber du den.
Forhindringer springes over eller ødelægges.
Finder du en låst dør, flår du den op.
Mor? Mor!
Det er vanvid.
- Latterligt. Jeg vil ikke høre det. - Latterligt?
Jeg vil være stoffri.
Kan du forestille dig, hvordan det vil se ud?
Min kone vil ikke tage min medicin. Et PR-mareridt.
Jeg vil bare være fri.
Det er intet problem.
Ikke vanedannende.
Jaså.
Det er det ikke.
Men hvis du stopper,
kan du forvente humørsvingninger, dårlig søvn, dårlig fysik.
Influenzasymptomer, kvalme, opkast, diarré, maveonde, mangel på appetit,
udvidede pupiller, sløret syn, kulderystelser,
gåsehud, hurtig puls, forhøjet blodtryk.
Forestil dig, at du er så træt, at du ikke kan sove.
Så udkørt, at du ikke kan slappe af.
Du vil være gennemvædet af afmagt og angst.
Den bedste sammenligning vil være en fisk,
der hives op af vandet, men heldigvis kan fisken dø.
Jeg troede…
Nogle mennesker har gavn af hurtige afvænningskure
som Clonidin, naltrexone eller hurtig afvænning under anæstesi,
men ikke med din dosis.
Du er nødt til at gå langsomt frem.
Ti procent nedtrapning om måneden.
Du vil være helt stoffri om tre ubærlige år.
Hvad fanden har du dog gjort?
Opfør dig ikke pludselig sådan.
Havde du ikke suttet pik for stoffer, før vi mødtes?
Eller tænker jeg på en anden?
Du er virkelig et monster.
Min mand er et monster.
Nej, skat.
Jeg er Victor Frankenstein.
Du er mit monster.
Du er min perfekte skabning.
Efter uheldet var du ikke andet end et lig på et bord.
Ligodon var lynet. Jeg tændte for apparatet, du rejste dig…
"Den lever."
Jeg troede…
Jeg troede, du elskede mig.
Du er et mirakel.
Din krop suger det til sig.
Jeg har aldrig set noget lignende. Mine piller er vandet, og du er blomsten.
Du er den mest perfekte og smukkeste ting, jeg har set.
En stor del af dig er Ligodon.
Selvfølgelig ægtede jeg dig.
Tre år?
Godt så.
Jeg kan klare tre år.
Ja, mit liv har ikke altid været nemt.
Jeg har begået fejl. Det troede jeg, at du så i mig.
Alt det pis gjorde mig stærk.
Jeg vil hellere have tre år i helvede end en livstid med dig.
Nemt valg.
Vi er enige om visse ting.
Dig, din bror og jeg. Vi deler noget.
Det vidste jeg, da jeg så jer.
Smerte.
Du vil måske sige, at jeg sælger lidelse.
Det samme gælder dig.
Men jeg ser mig som et vidne til det.
Du har ondt.
Du er træt, usikker, bange.
For første gang i årevis. Jeg kan ikke fjerne den smerte.
Men jeg kan give dig noget.
Ikke et lægemiddel.
Før tilbød jeg dig vished.
Nu kan du få klarhed.
Ingen betingelser.
Det tvivler jeg på.
Ved du, hvad din bror ville være blevet?
En digter.
Det var hans talent. Men selvfølgelig en fattig digter.
Der findes jo ikke andre slags.
Der minder han om mig.
Vi forstår begge,
at sproget på sit højeste niveau er musikalsk.
Så…
Lidt klarhed til dig.
Et digt er jo et værktøj til at formidle en barsk sandhed.
Her er et.
Jeg fandt på det, da I små væsner begyndte at bygge byer.
Jeg kalder det: "Byen på havets bund."
Se! Døden har rejst sig en trone
I en sælsom by, mutters alene
Langt nede i tågelandet mod vest
Hvor ondt og godt og værst og bedst
Endelig fandt hvile fra verdens fest
Himlens lys når aldrig ned
Til byen i mørkets stilhed
Men lyset fra havet skinner
Rammer tårnene, det klinger
Det rammer kupler, spir og sale
Det rammer templer, mure og dale
Det rammer glemte alkover
Af elfenben og forstenede blomster
Under himlens store mand Finder man det melankolske vand
Men se, der er noget i luften
Bølgen bevæger sig i bugten
De røde bølger gløder blødt
Timerne ånder stille og støt
Og til genfærds klagetoner
Byen, den vil synke ned
Og helvede stiger fra tusind troner
Viser den ærbødighed
Lovede du ikke klarhed?
Tænk over det. Du forstår det snart.
Freddie. Hej.
Vi har sat et par sprængladninger derinde,
men hvis de tager os i det, så siger jeg, at det var dig.
Man kan opnå så meget,
- når man tager sig sammen. - Ja…
Den bliver revet ned, men det vil gå langsomt.
- Men det vil ske? - Ja.
Er I klar?
Ja, vi er klar.
Giv mig din radiosender.
Jeg skal lige bruge fem minutter derinde.
Er det dit alvor?
Du skyndte på os, og nu skal vi vente?
Giv mig fem minutter.
Derefter giver jeg jer signal til at fortsætte med det.
I guder. Vær dog lidt tålmodig.
Helt til grin.
Gid du var død her, skat.
Så havde vi ikke set din falskhed.
Prospero, min bror…
En sidste bemærkning til dig.
Hvil i pis, din taber.
Hvad fanden!
Søde skat, hvor er det pinligt.
Kan du ikke lyne bukserne?
Det er allerede flovt nok for dig.
Nej? Skal Tivoli være åben?
Du bestemmer.
Det er natskyggens lammelse.
Du havde vist lidt for travlt.
Og jeg plejer ikke
at blande mig så direkte, men
spidstangen startede noget.
Så pyt.
Ja? Alt vel?
Mere.
Det skal du ikke sige til mig, Vinnie.
Den kugle skal svinge kl. 20 i aften.
Bygningen skal rives ned, eller jeg…
Eller jeg kommer
og flår dine tænder ud med en spidstang.
Jeg bryder mig ikke om at gribe ind sådan, men du har fortjent det.
Vi er klar. Start musikken.
Er du ude?
Hvad fanden sagde jeg lige? Sving den.
Godt så. Er I klar?
Tandlæge.
Det er sjovt,
da du ville have været det i et andet liv.
Du ville have været en ret god tandlæge.
Og på en måde
gjorde det din handling endnu værre.
Gå ikke i panik.
Du behøver ikke være nervøs.
Du har været bange hele livet,
og nu kan du endelig lægge det væk.
Tiden er inde, Frederick. Jeg er her endelig.
Det er nu sjovt nok, for ingen får det her at se.
Ikke fra denne vinkel.
Det må du prøve at værdsætte.
Det ser ikke godt ud.
Jeg kunne have gjort det på en hvilken som helst måde.
Et hjerteanfald i bilen. Det ville fungere med kokainen.
Kørt over af en bus?
Men så tog du hende med hjem.
Og du brugte spidstangen.
Jeg smutter.
Jeg skal mødes med din far.
Han behandlede dig ikke godt.
Du ønskede blot at blive elsket.
Du ønskede blot hans accept.
Men det er ingen undskyldning.
Freddie er død.
Der er kun os tilbage.
Du husker godt aftalen. Og betingelserne.
Det ved jeg, du gør.
"Samlet ind i verden. Samlet ud igen.
Ellers har vi ingen aftale." Hendes ord.
Der er kun én udvej.
Og det ved du godt.
Jeg elsker dig.
Mere end nogen anden.
Og nu skal du være helt igen.
Du skal være min bror.
Vi har brug for, at du er vores helt.
Pillerne er 80 mg Ligodon.
Og du må ikke stoppe, når du er begyndt.
Du skal tage alle på én gang.
Hvis du stopper op, så gør det jo ondt.
Tager du dem hurtigt, mærker du intet.
Blodtrykket falder, og du falder i søvn.
Ingen anden mulighed?
Nej.
Jeg har gennemgået alle tænkelige scenarier.
Stol på mig. Det har du altid gjort.
Dette er den eneste udvej.
Du kan godt.
Du er legendarisk.
En konge.
Du redder os alle.
Du er legendarisk.
En konge.
Du redder os alle.
Så nemt slipper du ikke.
Hej igen, flotte.
HUSET USHERS FALD
BASERET PÅ EDGAR ALLAN POES VÆRKER
Tekster af: Joachim Toftdahl Olesen