- Kjenner du igjen dette skjemaet? - Ja, det er et samtykkeskjema.
Freddie, ingen sirener, ok? Takk.
Hva slags formål har skjemaet?
Det er en avtale mellom foreldrene, tilbyderne…
Freddie. Sirenene.
Pasientene, tilbyderne, selskapet.
Det har alle risikoer og bivirkninger knyttet til behandlingen.
Har du signert slike?
- Ja. - Er dette din signatur?
Nei.
Hva med denne?
Nei.
Og så videre på flere skjemaer.
Hvorfor tror du de har forfalsket signaturen din?
Spekulasjon.
Mr. Usher, ifølge deg,
hva er en sannsynlig grunn til å forfalske en signatur?
Så det ser ut som pasienten kjente til risikoene
og tok en informert avgjørelse om å bli med i forsøket.
Og for å begrense selskapets ansvar.
Herregud, Fred.
Ta deg en pause.
- Vil du ha mer te? - Ellers takk.
Jeg har lagt ned Tammy. Hva er problemet?
Vi øver og han bråker. Kan du ta deg av ham?
Barn bråker. Det er sånn vi vet at de funker.
Kan du gå og leke på mammas rom?
Beklager at øvingen ble vanskelig.
Det går bra.
Jeg støtter det dere gjør,
men hva skjer etterpå?
Med alt han har gitt deg,
er det nødvendig å vitne?
Dokumentene er ikke forfalsket med mindre han peker og sier:
"Jeg signerte ikke."
Uten ham er ikke saken min…
Du kan ikke varsle noe uten en varsler.
Jeg skulle ønske det ikke var sånn.
Han får sparken.
Ja.
Du må love meg at du hjelper oss når det er over.
- Selvsagt, med så mye som… - Lov meg det.
Jeg lover.
Gi dem et helvete.
Ok.
Her er teen.
Du er heldig.
Ja.
Hva med deg? Har du hell hjemme?
Jeg tror det. Jeg er aldri der, så hvem vet?
Ja, hun holder ut med mye.
Han også.
Vi er vel begge heldige sånn.
Vi har folk hjemme som elsker oss uansett.
La oss ikke skuffe dem.
Det må være verdt det.
Kjenner du igjen dette skjemaet?
Ja, det er et samtykkeskjema.
Annabel Lee.
Jeg har tenkt på det gjennom årene,
fordi jeg er en god menneskekjenner.
Jeg spør meg selv hva som gikk galt.
Hva var det som sviktet og fikk meg til å stole på deg?
Jeg vet det. Det var henne.
Jeg stolte på henne og dermed på deg.
Hvis den kvinnen elsket deg,
hvis hun stolte på deg, var du en idiot som mistet henne sånn.
Selv om jeg mistet nesten alt etter det du gjorde,
hjalp det litt…
…å vite at du mistet henne.
Dette var grunnen til at for lenge siden I kongeriket ved havet
Blåste det en kald vind fra en sky mot Min vakre Annabel Lee
Du er vinden, Shakespeare.
Så hennes høybårne slektninger kom Førte henne bort fra meg
Så hun skulle tie i en grav i kongeriket…
- Hold kjeft. - …ved havet
Blir du ikke lei av å høre deg selv?
Jeg fatter ikke at hun holdt ut så lenge.
Jeg sier det hele tiden: "En god Usher finnes ikke."
Med det fantes én.
Annabel Lee Usher.
Den eneste gode Usheren, og du jaget henne bort.
Feil. Barnebarnet mitt, Lenore.
Den beste av oss.
Og så lik bestemoren.
Alt det beste fra Annabel Lee uten…
Uten det knuste hjertet.
Faen heller.
Jeg er glad du likte Annabel,
men hun er borte. Hun har vært borte lenge,
og jeg lyver om jeg sier at jeg aldri har lurt på
- hvordan i helvete det skjedde? - Hvordan?
Hvor mye betalte vi for vaktene som sto rett utenfor døra?
Så banket han ikke på da han hørte glass knuse?
Hva med lanseringen? Du var i rommet.
Vi hadde ti vakter der.
Og ingen av dem kunne hindre henne i å dra?
Ingen kunne hindre datteren min i å knuse en TV og angripe kona mi?
Ingen løftet en finger da hun dro hjem og…
Det var trygt. Jeg kan ikke forklare det.
Jeg hadde hendene på henne.
Jeg kjente henne falle sammen som kald damp.
Faen! Slutt! Hold kjeft!
Faen heller!
Tenk som profesjonelle, for pokker.
Styret har varslet.
Det blir avstemning.
Styret er bare matte.
Vi fikser det med utpressingsmaterialet vårt.
Det er allerede for stort til det.
Bruk de bra greiene. Knus glasset. Da skjerper de seg.
Noen. Ikke alle.
Freddie har den avgjørende stemmen. Han er nøkkelen.
Få ham inn hit.
Han fortjener bedre, Madeline.
Jeg er realist. Jeg vet at han er kompromittert,
men han er en bra mann.
Han har en uhelbredelig sykdom som svekker dømmekraften hans.
Det setter ham ute av spill.
Jeg er nær, Arthur. Algoritmeprosjektet er snart ferdig.
Vet du hva det betyr?
Vi kan ta selskapet ut av piller og gift, og inn i teknologi.
AI. Kunstig bevissthet, virtuell udødelighet.
Si det til styret.
Si at hvis jeg er leder, skal jeg ta selskapet inn i fremtiden
og legge alt dette bak oss.
Den råtne arven forsvinner med Roderick,
og vi blir et teknologiselskap.
Jeg tror de vil like tanken på det.
Det tror jeg.
Det kan ikke være lett for deg.
Det er det vanskeligste jeg noensinne har sagt høyt.
Fred…
Freddie.
Du kjenner det sikkert.
Du må slutte, vennen.
Vennen.
Nei. Kjære. Ikke gjør det.
Det funker raskt, ikke sant?
Tamerlane begikk selvmord med en ildrake, og…
Jeg sverger, jeg greier ikke å forstå hva det betyr.
Hvordan gjør man det?
Jeg visste fra dag én at vi ville bli gift.
Husker du det? På fotoshooten?
Du kom bort til meg. Jeg hadde blitt kontaktet
og flørtet med av andre damer før,
men du smilte og det var så ekte.
Jeg spurte deg hvorfor du kom,
og du sa at du så meg stå dere alene og tenkte:
"Det ser ut som han trenger en venn."
Og du hadde rett.
Det smilet.
Det smilet stjal hjertet mitt.
Vet du hva overskriften var den dagen?
Da jeg tok plassen i styret fra forgjengeren?
Næringslivsdelen i The Times: "Fra nådeløs til tannløs."
Ser du meg sånn?
Tannløs?
Ja.
Ja. Nå? Ok.
Det haster.
Pappa trenger meg. Jeg kommer tilbake når jeg kan.
Vi kan prate da.
Hvor la du gifteringen din?
Ikke på hånden din. Jeg så opptak fra festen.
Jeg har noen av tingene dine. Veska di, sakene dine.
Den jævla telefonen.
Men ingen ring. Hvor la du ringen, Morrie?
Ikke rør deg.
- Ingen unnskyldninger! - Jeg jobber med saken.
Åpenbart ikke. Bygget står fortsatt.
Jeg har hatt andre ting å tenke på. Begravelser…
Jeg ba deg om å ringe Jersey-guttene og få det gjort.
Det er bare et bygg. Det er ikke så viktig.
Jeg må kunne stole på deg.
Det er et åsted med familiens navn påskrevet.
Din brors blod overalt.
Hvis jeg ikke kan stole på at du fikser bygget,
kan jeg ikke lite på deg for de små tingene,
og da kan jeg ikke lite på deg for de store tingene,
og jeg må kunne stole på deg, Freddie.
Du har den jævla avgjørende stemmen.
Er styret vaklende?
De har ikke ringt.
Nå skjer det, Freddie.
Alle er borte, og alt raser sammen.
Jeg må kunne stole på deg.
Når de ringer deg, og de ringer,
så svarer du ikke. Det er beste signal.
Stopper de deg på gata, sier du: "Jeg er Frederick Usher.
Jeg står bak håp og drømmer i et jævla imperium.
Ta det forræderske tullet et annet sted."
Kan du gjøre det?
Jeg kan det.
Det er en uhyggelig prosess.
Med symptomene du beskriver,
ville mannen din sagt at du bør øke dosen.
Jeg spør deg, ikke ham.
Hva tar jeg? To tusen milligram Ligodone daglig?
Den andre høyeste dosen du vet om er…
- Tretten hundre. - Tretten hundre? Akkurat.
Så skjer dette og de vil øke den,
og jeg vet at du jobber for Fortunato,
men du er fortsatt legen min, ikke sant?
Ja, selvsagt.
Har du barn?
- Ja. - Stebarn?
Har de kalt deg junkie?
Nei.
Det gjorde mine.
Alle er døde.
Du ser at tre kister senkes ned i jorda,
snart to til, og du kan ikke noe for det.
Det får deg til å tenke at livet er så jævla kort.
Det jeg hele tiden tenker på,
er at Ligodone er mer som heroin enn noe annet dop jeg har tatt.
Ligodone har lavere forekomst av avhengighet om brukt riktig.
Gi deg. Vi er alene her.
Hvordan slutter jeg med denne trygge, ikke-vanedannende medisinen?
Svært langsomt.
Jeg skjønner.
Jeg står bak håp og drømmer i et jævla imperium,
så det er bra at du tenker på fremtiden.
Jøss.
Nå skjer det.
Det er Fredso.
Jeg vet at alt er ordnet for neste uke,
men ting går raskt her, og ting skjer for meg,
og det bygget må bort.
Det må gjøres i dag. I kveld.
Jeg driter i den jævla sprengningstillatelsen.
Skaff meg ei kule og en jævla kran.
Fordi jeg sier det, for faen. Fordi jeg er en Usher.
Ja. Nei…
Jersey-guttene hører på Roderick, og de hører på meg.
Ja, jeg kommer. Jeg vil se at bygget rives.
Ok?
Hørte du hvor raskt han endret tone?
Det er fantastisk.
Jeg har gått hele livet uten at noen har tatt meg på alvor,
men plutselig er du den nye CEO-en,
og alle er så jævla føyelige.
Eller, nesten alle.
Du, Morrie…
Vet du noe pappa var opptatt av?
Det var en lærepenge han ga oss.
Noe av det første han lærte oss.
Nei! Frederick!
Hvis du vil teste et bånd…
- Nei! - …må du ikke bryte det.
Nei!
Du bare brister det litt.
Han satte meg ett hakk høyere på stigen enn Tammy,
og så observerte han.
Bristet, men ikke ødelagt. Det ble sterkere.
Det andre pappa var opptatt av, var at huset er i orden.
Du må ikke være en tyrann,
men vil du ikke være ekkel hele tiden,
må du være brutal nok minst én gang for å vise autoritet.
Det jævla smilet ditt.
Jeg vil ikke være ekkel hele tiden. Jeg er ikke sånn.
Jeg vil ikke ødelegge båndet. Du har bristet det allerede.
Jeg må bare sørge for orden.
Jeg må være brutal nok én gang.
Vi gjør dette én gang.
Vi gjør det raskt.
Vi gjør det stille. Så kan vi begynne å heles.
Jeg må gå.
Jeg må skape orden i et annet hus.
Jeg skal lete etter ringen. Kanskje den er der ennå.
Hvis ikke, så kjøper jeg en ny.
Jeg tar den med om jeg finner den.
Og hvis du tar den av igjen,
skal jeg sveise den fast på fingeren din.
Ja? Går det bra?
Vinnie, ikke si det, for faen.
Kula skal svinge kl. 20.00 i kveld.
Bygget skal rives, ellers skal jeg…
Jeg skal komme dit
og trekke ut de jævla tennene dine med tang.
Pappa. Hvor skal du?
Jeg må jobbe.
Kan vi ta en prat først?
Klart det.
Jeg har funnet et fantastisk sted.
Det beste i landet for kjemiske brannskader.
De gjør hudtransplantasjoner og alt på stedet.
Jeg har snakket med en av legene. De sa de kunne ta henne.
Hvorfor i helvete gjorde du det?
Unnskyld, hvorfor i helvete gjorde du det, vennen?
Hun får det bedre der.
Lenore, vi har snakket om dette.
Hvor er de?
Hvem?
Spesialistene. Legene. Alle du lovte at skulle komme hit.
De er her ofte når du er på skolen.
- Hun har det bra. - Jeg tror deg ikke.
Du er ikke frisk, pappa.
Du lukter fælt og ser fæl ut.
- Du oppfører deg rart. - Slutt.
Vet du hvem du snakker til?
Mamma er ikke ok. Du er ikke ok. Dette er ikke ok.
Jeg fant et sted som kan pleie henne,
- og vi kan dra i morgen. - Dette går ikke. Du må slutte.
- Slutt! - Du må bare ringe.
Slutt for faen å prate!
Hvis noen hadde snakket sånn til meg, hadde de blitt straffet.
Du slipper ikke unna selv om du er datteren min!
Jeg vil snakke med spesialisten.
Mamma hviler,
og du må la henne være mens jeg er borte.
Jeg tar meg av deg etterpå.
Mamma, hører du meg?
De lydene begynner virkelig å plage meg.
- Du sier at det er Madeline. - Det er det.
Vi må gå ned og sjekke at hun er…
- La meg gjette. Det er Lenore. - Bingo.
Jeg vet ikke hva du driver med,
- men jeg har fått nok. - Vi er snart ferdige, Auggie.
Vet du hva? Nei.
Vær så snill. Sett deg ned.
Jeg lurer på hvorfor du haler ut tiden
og leker katt og mus, og jeg vet svaret.
Du får noe ut av det.
Det er ikke sånn.
Hvis du får noe ut av det, samme hva det er,
- må jeg ikke gi deg det. - Vær så snill.
God natt, Roderick. Lykke til med demensen.
Du kan ta meg for drap.
Det er dit vi skal.
Du kan ta meg for drap.
Mer enn ett, faktisk.
Da stopper jeg, går tilbake til stolen,
setter meg og starter opptakeren igjen.
Det er vel det jeg gjør? I planen din.
Det hadde vært fint.
Men det er vel greia?
Vi har vært her før, vi to.
Faktisk så…
Ser du det også?
Du prøver å skremme meg.
Nei.
Jeg regner med at det er Freddie.
De har vært på meg i hele kveld så historien deres skal bli riktig.
Noe som er… Det er fantastisk.
Mitt personlige helvete er detaljstyrt.
Nei, det som skjer nå, er at du begynner å prate.
Og plutselig ser jeg litt av Freddie,
men jeg overser det, for du ser ham ikke,
og så greier han å skremme meg skikkelig
mens du ser på meg som om jeg er gal.
Jeg er ikke gal.
CADASIL er ingen piknik, men dette er noe helt annet.
Nei, du er vitne til oppgjøret mitt.
Når som helst kommer Freddie frem fra
bak stolen og viser frem keisersnitt…
Vennen min!
Hei.
Pappa.
Vi måtte komme på den store dagen så Freddie kunne se at faren er en helt.
Mamma.
Jeg trodde dere skulle vente hjemme.
Ja, men disse to ville vise pappa litt støtte.
- Ikke sant? - Dere burde blitt hjemme.
- Hei! Dere kom! - Ja, selvfølgelig.
Husk, der inne,
om du blir redd eller føler deg alene, så er vi her.
På den andre siden av veggen.
Kom og sett dere hos meg, så kan han sette i gang.
- Er du klar? - Ja.
- Fikser du det? - Ja. Jeg fikser det.
Opptaket starter kl. 13.32.
Dette er torsdag 20. desember 1979.
Mr. Usher, se på bevis to og tre her.
Kjenner du igjen dokumentet?
Innvending.
Vær så god.
Hun kommer til å gjøre det i hele dag.
Det går bra.
Det er et samtykkeskjema. Et CFC-skjema.
Håndterer du sånne ofte?
Ja. Siden jeg ble forfremmet.
Hva brukes skjemaet til?
Innvending.
Det er en avtale mellom pasienten, tilbyderen og selskapet
med alle risikoer og bivirkninger knyttet til behandlingen.
Ser du noe uvanlig med dokumentet?
Innvending.
Nei, egentlig ikke.
Bare at det er her. Det er konfidensielt.
De er selskapets eiendom.
- Ikke noe uvanlig? - Nei, det er et standard dokument.
Det er synd at et familiemedlem
ikke signerte grunnet pasientens alder,
men det ble bevitnet av en representant fra selskapet.
Har du signert samtykkeskjemaer?
Ja.
Og er dette din signatur?
Ja.
Hva med denne?
Ja. Den også. Den er min.
Så du sier at du var klar over
og signerte skjemaet på denne dagen?
- Ja. - Innvending.
Vitnet er ditt, Pam.
Mr. Usher…
Har Rufus Griswold presset deg,
skriftlig eller muntlig, til å forfalske dokumenter?
Nei.
Har han snakket med deg om dagens høring?
Nei.
Har noen fra Fortunato snakket med deg om høringen?
Nei.
Mr. Usher, jeg må minne deg på at du er under ed.
Du sa ja til å vitne for oss her i dag.
Ja. Vel…
Han plaget oss.
Han var hjemme hos meg flere ganger og insisterte på det.
Så, ja, jeg sa ja til å komme.
Kall meg et vitne eller representant,
kall meg hva du vil. Jeg håper at jeg ved å komme hit
og bekrefte det jeg allerede har sagt til Mr. Dupin,
så vil han la familien min være.
Jeg ville ikke bruke dette ordet,
men behandlingen av familien min grunnet en vendetta
Mr. Dupin har mot Rufus Griswold, grenser til trakassering.
Jeg kom hit for å si det.
Auggie.
Hva er…
Vent…
- Hva skjer? - Ikke si noe.
- Hva gjør de? - Ikke si noe.
- Mannen din er pågrepet for mened. - Mened?
Jeg ba deg om å bli hjemme.
Roderick!
Ikke si et ord.
Ikke her. Vi treffes hjemme.
Hei. Madeline Usher.
Har du et øyeblikk? Kan vi prate?
Hva faen? Visste du at det ville skje?
Selvsagt.
- Mannen min er i fengsel. - Han er ute før middag.
Tror du Fortunato lar ham sitte der?
Fra og med i dag er han deres viktigste ansatt.
De får ham ut før du kan blunke.
Han ble tatt i mened.
De kan ikke bevise det. Han signerte ingen erklæring.
Det er Dupins ord mot vårt.
Hva faen feiler det deg?
Roderick skulle gjøre det rette og bli en helt.
Jeg sa det til barna mine.
Han gjorde det rette, din jævla dust.
Statsadvokaten er flau, men ingen idiot.
Når han ser ned i Fortunatos juridiske maskin
uten et eneste vitne,
er saken kun basert på stjålne dokumenter.
Han gir seg.
Meneden også. Den kan ikke bevises.
Nå er det ett navn
i tankene til alle styremedlemmer, investorer og ledere hos Fortunato.
Roderick Usher.
Han er en jævla helt.
Dere vil svømme i penger,
forfremmelser og beskyttelser før lunsj i morgen.
Dere får nytt hus før jul.
Dere hadde vært på dagpenger om vi hadde valgt din måte,
og Fortunato hadde saksøkt dere til et krater.
Herregud.
Jeg trodde du lot som.
Jeg trodde du spilte husmor
for å beholde taket over hodet.
Spre beina eller sug pikken to ganger i uka, så er alt bra.
Du trenger ikke å jobbe.
Jeg tenkte: "Bra, hun fant rollen sin", men…
…det er sånn du er.
Ikke sant?
Jeg trodde du kun fantes på film.
Du er så…
…liten, Madeline.
Barnet ditt gråter.
Jeg vet at du er her.
Sett deg.
Disse er ikke til oss.
De er til guttene, men det går nok bra.
Vær så snill.
Vil du ha en drink?
Nei takk.
Han har kommet hit ofte de siste ukene.
Han vet nok ikke hvorfor.
Du skulle sett kjelleren.
Han har esker fulle av ting der.
Flere hver dag.
Han sitter her og drikker, og av og til gråter han.
Det er trist å se på.
En sånn mann redusert til en klisjé.
Det er deg.
Det er utrolig hvor mye jeg har fornektet.
Men det er deg.
Jeg visste du ville være her.
Du fikk adressen. Ikke klapp deg selv for mye på skulderen.
Kom igjen. Si hva du vil ha.
Jeg vil be deg om å slutte.
Kom igjen. Be meg? Det er ikke deg.
Jeg tror du har glemt hva jeg er.
Greit. Jeg vil reforhandle.
- Det går ikke. - Hvorfor?
- Blekket er tørt. - For ham eller meg?
Madeline.
Ord fikk oss inn i dette, ord kan få oss ut.
Er det Roderick eller retorikk?
Jeg vil ha nye vilkår, og jeg skal få det.
Eller har du glemt hva jeg er?
Der er hun. Der er Kleopatraen min.
Alt har sin pris.
Alle forhandlinger er et inngangspunkt.
Alle avtaler er et uttrykk for vilje. En felles vilje.
Vi kan ordne opp.
Kvinne til kvinne.
Jeg er ikke en kvinne.
Du vet hva jeg er i stand til å gjøre. Du vet hva jeg har gjort.
Du vet hvem jeg er.
Du er en samling av ulastelige, omstendelige masker
som kretser rundt et forkrøplet hjerte.
Det var slemt. Unnskyld.
Det er enkelte ting man bør slippe å oppleve.
Man har tid til å reflektere etterpå.
Ja. Jeg vet hvem du er.
Og var.
Og hvem du kunne ha vært.
Jeg ser alle tre, stående ved siden av hverandre.
Sammen knuser de hjertet mitt.
Sett deg.
Beklager.
Allerede glemt.
Jeg vet hvem du er, Madeline.
Du er en av favorittene mine.
Jeg skjønner. Finner du en motstander, dreper du dem.
Finner du et hinder, hopper du over eller river det ned.
Finner du en låst dør, bryter du den opp.
Mamma!
Dette er galskap.
- Latterlig. Jeg vil ikke høre mer. - Latterlig?
Jeg vil bli nykter.
Ikke vær dum. Hvordan vil det ta seg ut?
Kona vil slutte på medisinen min. Det er et PR-mareritt.
Jeg vil bare slutte.
Det er ikke noe problem.
Du er ikke avhengig.
Greit.
Det er ikke det.
Men hvis du prøver å slutte,
kan du få humørsvingninger, søvnendringer, fysiske endringer,
influensasymptomer, kvalme, oppkast, diaré, magekramper, redusert appetitt,
utvidede pupiller, uklart syn, skjelving,
gåsehud, økt puls, høyt blodtrykk…
Se for deg å være så sliten at du ikke får sove.
Så sliten at du ikke kan slappe av.
Fylt av desperasjon og frykt.
Den nærmeste analogien er en fisk
som blir tatt ut av vannet, men fisken får dø.
Jeg trodde…
Noen kan bruke raske avgiftingsmetoder
som Clonidine og naltrekson eller å gjøre det under narkose,
men ikke med din dose.
Med din dose må du gjøre det langsomt.
Ti prosent reduksjon i måneden.
Du er ren som regnet om tre smertefulle år.
Hva faen har du gjort?
Ikke snakk sånn. Eller har jeg misforstått?
Du hadde vel sugd noen pikker for dop før vi møttes?
Eller tenker jeg på en annen?
Du er et monster,
og jeg er gift med deg.
Nei, kjære.
Jeg er Victor Frankenstein.
Du er monsteret.
Du er min perfekte kreasjon.
Etter ulykken var du et lik på et trillebord.
Ligodone var lynet. Jeg slo på bryteren, du satte deg opp, og se…
Det lever.
Jeg trodde…
Jeg trodde du elsket meg.
Du er et mirakel.
Kroppen din bare absorberer den.
Jeg har aldri sett lignende. Medisinen min er vann, og du er en blomst.
Du er den mest perfekte og vakreste tingen jeg har sett.
Ligodone er en stor del av deg.
Jeg måtte gifte meg med deg.
Tre år?
Ok.
Jeg greier tre år.
Jeg har hatt et vanskelig liv.
Jeg har gjort feil, men jeg trodde det var det du så i meg.
For jævelskapen gjorde meg sterk.
Jeg velger tre år i helvete fremfor et liv med deg.
Lett.
Du skal vite at vi har noe felles.
Du, broren din og jeg deler noe.
Jeg så det første gang jeg så dere.
Smerte.
Du kan si at jeg er lidelsens megler.
Jeg kan si det samme om deg.
Jeg ser på meg selv som dens vitne.
Du lider.
Du er utslitt. Usikker. Redd.
For første gang på mange år kan jeg ikke fjerne den smerten.
Men jeg kan gi deg noe mot den.
Det er ikke medisiner.
For mange år siden tilbød jeg sikkerhet.
I kveld, klarhet.
Ingen forpliktelser.
Det tviler jeg på.
Vet du hva broren din ville blitt?
En poet.
Det var der talentet hans lå. En fattig poet, jo da.
Men finnes det en annen type?
Vi har det til felles også.
Begge forstår at
språket i sitt høyeste uttrykk er som musikk.
Så…
Litt klarhet for deg.
Hva er vel et dikt, om ikke et trygt sted for en vanskelig sannhet.
Her har du et.
Det kom til meg da dere søte skapninger begynte å bygge byer.
Jeg kaller det "Byen i havet".
Se! Døden har reist en trone
I en rar og ensom by
Langt nede i det mørke Vesten
Hvor det gode og dårlige Og det verste og beste
Er stedt til evig hvile
Ingen stråler fra himmelen kommer ned
På byens evige natt
Men lyset fra det skumle havet
Strømmer opp virvlene i stillhet
Opp kupler, opp tårn, opp kongelige saler
Opp faner, opp babylonske murer
Opp skyggefulle, glemte gemakker
Av trimmet eføy og steinblomster
Resignert under himmelen Ligger de melankolske vann
Men se, det er vind i luften!
Bølgen, det er bevegelse der!
Bølgene har en rødere glød
Timene puster, svakt og lavt
Og når, midt iblant jordlige stønn
Nede i den byen det skal slå seg ned
Stiger helvete fra tusen troner
For å gjøre en ærbødig hilsen
Jeg trodde du tilbød klarhet.
La det synke inn. Det kommer til deg.
Freddie. Hei.
Vi har par små ladninger der inne,
men om vi blir tatt, sier jeg at du insisterte.
Det er fantastisk hva man kan oppnå
- når du tar hodet ut av ræva. - Ja.
Hun går ned, men det blir langsomt og røft.
- Kommer hun ned? - Ja.
Er dere klare?
Ja, vi er klare.
Få radioen din.
Jeg trenger fem minutter der inne. Jeg må gjøre noe.
Kom igjen.
Du maste oss hit. La oss slippe å vente.
Jeg trenger fem minutter.
Så gir jeg deg klarsignal, og du kan gjøre jobben din.
Ok? Faen heller. Vær litt tålmodig.
For en jævla vits.
Du burde dødd her, skatt.
Da hadde du blitt en hederlig kvinne.
Prospero, min bror,
jeg vil si deg noe.
Hvil i piss, din jævel.
Hva faen!
Kjære. Dette er flaut.
Knepp igjen buksa, i det minste.
Hvis ikke er det bare… Det er vel ydmykende nok allerede?
Nei? Vil du vifte med den?
Du er vel sjefen?
Det er nattskygge-paralytikumet.
Du ble litt revet med.
Og, for å være ærlig
så pleier jeg ikke å blande meg så direkte, men…
Tangen fikk meg til å tenke.
Faen heller.
Ja? Går det bra?
Mer.
Vinnie, ikke si det, for faen.
Kula skal svinge kl. 20.00 i kveld.
Bygget skal rives, ellers skal jeg…
Jeg skal komme dit
og trekke ut de jævla tennene dine med tang.
Jeg pleier ikke å bli så involvert, men du fortjener det.
Alt klart, start musikken.
Alt klart?
Hva faen sa jeg? Sving den.
Greit. Er dere klare?
En tannlege.
Det er det morsomste.
Du skulle bli det i det andre livet.
Du ville blitt tannlege. En god en også.
Jeg vet ikke,
men det gjorde at det du gjorde, føltes enda verre.
Ikke få panikk.
Ikke tenk på hva som lurer rundt hjørnet.
Du har vært redd hele livet.
Nå får du legge det fra deg.
Det er her, Frederick. Jeg er endelig her.
Det beste er at ingen får se dette.
Ikke fra denne vinkelen.
Så prøv å sette pris på det.
Det er ikke bra.
Jeg kunne gjort dette på hvilken som helst måte.
Du kunne fått hjerteinfarkt i bilen. Kokainet hadde forklart det.
Du kunne blitt påkjørt.
Men så tok du henne med hjem.
Og du tok tangen.
Jeg stikker.
Jeg har en avtale med faren din.
Han var slem mot deg.
Du ville bare bli elsket av ham.
Du ville bare bli anerkjent.
Men det er ingen unnskyldning.
Freddie er død.
Vi er de eneste som er igjen.
Du husker avtalen. Du husker vilkårene.
Det vet jeg.
"Inn i verden sammen, ut av verden sammen,
ellers er det ingen avtale", sa hun.
Det er bare én utvei.
Det tror jeg du vet.
Jeg er glad i deg.
Mer enn noen andre.
Nå må du være en helt igjen.
Du må være broren min.
Du må være helten vår.
Dette er 80 milligram Ligodone.
Når du har startet, kan du ikke stoppe.
Du må ta dem samtidig.
Det gjør vondt om du stopper. Det vet du.
Hvis du tar dem raskt, kjenner du ingenting.
Blodtrykket faller, og så sovner du.
Ingen annen utvei?
Nei.
Jeg har sett på alle scenarioer.
Du stoler på meg. Det har du alltid gjort.
Dette er eneste utvei.
Kom igjen. Du greier det.
Du er en legende.
Du er en konge.
Du redder oss alle.
Du er en legende.
Du er en konge.
Du redder oss alle.
Jeg kan ikke la deg gå så lett.
Hallo igjen, kjekken.
HUSET USHERS FALL
BASERT PÅ VERKENE TIL EDGAR ALLEN POE
Tekst: Mari Hegstad Rowland