- Känner du igen det här? - Ja, det är ett medgivandeformulär.
Hallå, Freddie. Inga sirener, okej? Tack.
Vad använder man formuläret till?
Det är en överenskommelse mellan patient, leverantör…
Freddie. Sirenerna.
Patient, leverantör och företag.
Man räknar upp risker och biverkningar av behandlingen.
Har du skrivit under sådana formulär?
- Ja. - Är det här din underskrift?
Nej.
Den här då?
Nej.
Samma sak på flera formulär.
Varför skulle nån förfalska din underskrift?
Protest. Spekulationer.
Mr Usher, varför tror du själv
att man förfalskar en underskrift på ett sådant formulär?
Så att det verkar som om patienten kände till riskerna
och ville delta i studien.
Och så att företaget slipper ta ansvar.
Herregud, Fred.
Ta en paus, okej?
- Vill du ha mer te? - Nej, tack.
Jag har nattat Tammy. Vad är det?
Vi övar och han väsnas. Kan du ta hand om honom?
Barn väsnas. Det är så vi vet att de mår bra.
Kan du inte leka inne hos mamma?
Ledsen om han stör repetitionen.
Inga problem.
Jag stöttar er. Det gör jag verkligen.
Men hur blir det efteråt?
Han har gett er så mycket bevis.
Måste han verkligen vittna?
Dokumenten anses bara vara förfalskade om han säger:
"Jag skrev inte under."
Så utan honom är mitt fall…
Man kan inte vissla utan visselblåsare.
Jag önskar att det inte vore så.
Han får sparken.
Ja.
Kan du lova att vi kan räkna med din hjälp då?
- Självklart, i den utsträckning… - Lova.
Jag lovar.
Ge dem vad de tål.
Okej.
Här får du te.
Du har tur.
Ja.
Du då? Har du tur på hemmafronten?
Jag tror det. Jag är aldrig hemma, så vem vet?
Ja, hon får stå ut med mycket.
Han med.
Vi har i alla fall tur på det sättet.
Nån där hemma som älskar oss trots allt.
Vi får inte svika dem.
Det måste vara värt det.
Känner du igen det här formuläret?
Ja, det är ett medgivandeformulär.
Annabel Lee.
Jag har tänkt på det under årens lopp.
Jag brukar kunna känna av människor.
Jag undrar vad som gick fel.
Vad som fick mig att tro att jag kunde lita på dig.
Och jag kom på det. Det var hon.
Jag litade på henne, och därför på dig.
Om den kvinnan älskade dig,
om hon litade på dig, vilken dåre du var som förlorade henne.
Jag själv förlorade nästan allt efter det du gjorde.
Men det tröstade mig
att du förlorade henne.
I ett rike vid havets rand I en trakt som vågen fri
Svepte en iskall vind Över min sköna Annabel Lee
Du är vinden, Shakespeare.
Hennes eget folk kom Tog henne från min famn
Lade henne i en kista I detta rike…
- Håll tyst. - …vid havets rand.
Blir du inte trött på att höra dig själv?
Hur orkade hon med dig så länge?
Jag brukar säga: "Det finns ingen god Usher."
Men det fanns en.
Annabel Lee Usher.
Den enda goda, och du skrämde iväg henne.
Nej. Mitt barnbarn, Lenore.
Den godaste av oss alla.
Så lik sin farmor.
Det bästa av Annabel Lee förutom…
…ett krossat hjärta.
Fy fan.
Jag är glad att du gillade Annabel.
Men hon är borta och har varit det länge.
Jag kan erkänna att jag ibland undrar
- hur fan det gick till? - Hur fan gick det till?
Vi betalade dyrt för att en vakt skulle stå utanför hennes dörr.
Knackade han inte på när han hörde glas krossas?
Och lanseringen? Du var där, för fan.
Tio vakter var där.
Kunde inte en enda av dem stoppa kvinnan?
Hindra min dotter att slå sönder tv: n och anfalla min fru?
Ingen lyfte ett finger när hon gick hem och…
Hemmet var säkrat. Jag förstår det inte.
Jag höll i henne.
Jag kände henne försvinna, som kall ånga.
Men för fan! Sluta! Håll käften!
För helvete!
Försök att tänka lite professionellt. Snälla.
Styrelsen ska fatta beslut.
De kommer att rösta.
Styrelsen är bara siffror.
Vi kan utöva utpressning. Stoppa det direkt.
Det är för sent.
Använd nödlösningarna. Gör nåt drastiskt. De kommer att lyda.
Vissa. Inte alla.
Freddies röst är avgörande. Han har nyckelrollen.
Be honom komma hit.
Han förtjänar bättre, Madeline.
Jag är realist. Han utgör en risk.
Men han är begåvad.
Han har en obotlig sjukdom och är inte vid sina sinnens fulla bruk.
Han är ute ur leken.
Jag är snart i mål med mitt algoritmprojekt.
Förstår du vad det innebär?
Företaget kan gå från tabletter och gifter till teknologi.
AI. Artificiellt medvetande, virtuell odödlighet.
Säg det till styrelsen.
Hälsa dem att om jag leder företaget ska jag ta med det in i framtiden,
lämna allt det här bakom oss.
Det korrumperade förflutna försvinner med Roderick
och vi blir ett teknologiföretag.
Det skulle nog locka dem.
Det kan jag tänka mig.
Det här var nog inte lätt för dig.
Det är det svåraste jag nånsin tvingats säga.
Fred…
Freddie.
Lite känner du nog.
Älskling, du måste sluta.
Älskling.
Nej. Älskling. Snälla, nej.
Visst är det snabbverkande?
Tamerlane begick tydligen självmord med en eldgaffel.
Jag kan inte fatta innebörden av det.
Alltså, hur lyckas man ens med det?
Jag ville gifta mig med dig från första stund.
Minns du fotograferingen?
Du kom fram. Jag var van vid
att lycksökare och groupies kom fram,
men ditt leende var så äkta.
Jag frågade varför du kommit fram.
Du sa att jag stod där så ensam
och att jag såg ut att behöva en vän.
Du hade rätt.
Det där leendet.
Jag föll för det.
Minns du rubrikerna den morgonen?
När jag blev styrelsemedlem?
The Times affärsbilaga skrev: "Från hänsynslös till tandlös."
Ser du så på mig?
Tandlös?
Ja.
Ja. Nu? Okej.
Det är en nödsituation.
Pappa behöver mig. Jag kommer senare.
Då kanske vi kan prata.
Var la du vigselringen?
Du bar den inte. Jag såg filmen från festen.
Jag fick tillbaka dina tillhörigheter, din handväska.
Din förbannade telefon.
Men ingen ring. Var la du den?
Rör dig inte.
- Kom inte med några ursäkter! - Jag håller på.
Tydligen inte. Byggnaden står ju kvar.
Det är mycket nu. Begravningar…
Jag sa åt dig att ringa Jersey-killarna, få det överstökat.
Jag ska. Det är en byggnad. Varför är det så viktigt?
Jag vill kunna räkna med dig.
Det är en brottsplats och vi ligger bakom.
Din bror dog där.
Kan jag inte räkna med dig för nåt sånt,
inte ens för småsaker,
så kan jag inte räkna med dig för viktiga saker
och det måste jag kunna, Freddie.
Din röst är avgörande i styrelsen.
Ska styrelsen rösta?
De har inte ringt dig.
Nu gäller det.
Alla är borta. Det faller sönder.
Jag måste kunna räkna med dig.
När de ringer,
så svara inte. Det är ett tydligt budskap.
Konfronterar de dig på gatan, säger du: "Jag är Frederick Usher,
jag representerar ett helt imperiums hopp och drömmar."
"Så sluta med ert förrädiska skitsnack."
Klarar du det?
Ja.
Det här är en obehaglig process.
Med tanke på dina symptom
skulle din make nog rekommendera en ökad dos.
Jag frågar inte honom, utan dig.
Tar jag inte tvåtusen milligram ligodone om dan?
Den näst högsta dosen man hört talas om…
- Trettonhundra. - Trettonhundra? Precis.
Och så händer det här och de vill öka den.
Jag vet att du jobbar för Fortunato,
men du är väl min läkare?
Självklart.
Har du barn?
- Ja. - Styvbarn?
Kallar de dig knarkare?
Nej.
Det gjorde mina.
Alla är döda nu.
Man ser tre kistor sänkas ned i jorden,
två till är på väg. Svårt att inte tänka efter.
Man inser att livet är jäkligt kort.
Jag tänker alltmer på
att ligodone liknar heroin mer än nån annan drog jag tagit.
Ligodone är inte lika beroendeframkallande om man använder det rätt.
Lägg av. Det är bara vi två här.
Hur kan jag vänja mig av med det här säkra läkemedlet?
Väldigt långsamt.
Jag förstår.
Jag representerar ett imperiums hopp och drömmar,
så jag är glad att ni tänker på framtiden.
Oj!
Det blir av.
Hej, det är Fredso.
Jag vet att det skulle ske nästa vecka,
men det går undan här
och jag måste riva den där byggnaden.
Det måste ske idag, ikväll.
Jag skiter i sprängtillståndet.
Fixa en slägga och en lyftkran.
För att jag, Freddie Usher, beordrar dig att göra det.
Ja. Nej…
Jersey-killarna lyssnar på Roderick och på mig.
Ja, jag kommer dit. Jag vill se när den rivs.
Okej?
Hörde du hur han ändrade attityd?
Helt otroligt.
De har aldrig tagit mig på allvar.
Och så är man plötsligt den nya vd: n
och alla lyder en blint.
Nästan alla.
Du, Morrie…
Vet du vad pappa alltid underströk?
Han lärde oss alla det.
Det var bland det första.
Nej! Frederick!
Vill man testa en relation…
- Nej! - Då avslutar man den inte.
Nej!
Man bara knäcker den andra lite.
Han gav mig en lite högre position än Tammy
och så såg han på.
Det knakade i fogarna, men relationen höll. Den blev starkare.
Pappa lärde oss också att hålla ordning hemma.
Det krävs ingen tyrann,
men om man inte vill vara grym hela tiden,
så får man vara brutal en gång för att få auktoritet.
Ditt jäkla leende.
Jag vill inte vara grym hela tiden. Jag är inte sån.
Jag ska inte bryta bandet. Det har du redan gjort.
Jag måste bara få ordning här hemma igen.
Jag ska ge ett brutalt slag.
Så nu gör vi det, en gång.
Och vi gör det fort.
Vi gör det tyst. Sen kan vi börja läka.
Jag måste gå.
Jag har ett annat hem att ordna.
Jag ska leta efter din ring. Den kanske är kvar.
Annars får du en ny.
Men hittar jag den tar jag hem den.
Och om du tar av dig den igen…
…svetsar jag fast den på fingret på dig.
Okej? Allt väl?
Säg inte så, för fan, Vinnie.
Byggnaden ska rivas ikväll kl. 20.00.
Rivs den inte så ska jag…
Jag kommer dit
och drar ut tänderna på dig med tång.
Pappa. Vart ska du?
En grej med jobbet.
Kan vi prata först?
Javisst, gumman.
Jag har hittat en toppenklinik.
Bäst i landet på att behandla kemiska brännskador.
De gör hudtransplantationer på plats.
Jag talade med en av läkarna. De kan ta emot henne.
Varför gjorde du det?
Vad fan då för, gumman?
Hon får det bättre där.
Vi har redan pratat om det här.
Var är de?
Vilka då?
Specialisterna. Läkarna. Alla som du lovade skulle komma hit.
De kommer när du är i skolan.
- Hon mår bra. - Jag tror dig inte.
Du mår inte bra, pappa.
Du luktar illa, ser för jävlig ut
- och beter dig konstigt. - Hallå.
Tänk på vem du pratar med.
Varken mamma eller du mår bra. Inget känns rätt.
De kan verkligen ta hand om henne på kliniken.
- Hon får komma dit imorgon. - Jag orkar inte. Nu får du sluta.
- Sluta, snälla. Sluta! - Du kan väl bara ringa?
Håll tyst, för fan!
Ingen får prata så med mig!
Du har inte mer rätt till det bara för att du är min dotter!
Jag vill tala med specialisten.
Din mor vilar sig,
så du får lämna henne i fred.
Vi får prata när jag kommer tillbaka.
Mamma? Hör du mig?
Det där oväsendet börjar oroa mig.
- Madeline är alltså där nere? - Ja.
Vi borde gå ner och se att hon…
- Och det där är Lenore? - Rätt gissat.
Jag vet inte vad du håller på med ikväll,
- men jag börjar tröttna. - Vi är snart klara.
Vet du vad? Nej.
Snälla. Sätt dig.
Varför drar du ut på det här?
Varför denna katt-och-råtta-lek? Jag vet svaret.
Du får ut nåt av det.
Så är det inte.
Och vad du än får ut av det,
- så vill jag inte ge dig det. - Snälla.
Ha en bra kväll. Lycka till med demensen.
Du kan fälla mig för mord.
Det är dit vi är på väg.
Du fäller mig för mord, det är säkert.
Mer än ett faktiskt.
Och nu ska jag gå tillbaka till fåtöljen,
sätta mig och börja spela in igen.
Det är väl så du har planerat det, Roderick?
Det vore fint.
Men det är väl grejen?
Vi har redan varit i den här situationen.
Faktum är…
Ser du också det där?
Du försöker skrämma mig.
Nej.
Det är Freddie, antar jag.
De har varit på mig hela kvällen, så att jag berättar allt rätt.
Det är fantastiskt.
De kontrollerar mitt personliga helvete.
Nu kommer du att börja prata.
Och plötsligt får jag syn på Freddie,
men jag ignorerar det eftersom du inte ser honom.
Men så skakar han om mig
medan du ser på mig som om jag vore galen.
Jag är inte galen.
CADASIL är inget att leka med, men det är inte det.
Jag är rädd att du bevittnar mitt slut, gamle vän.
Och när som helst tittar Freddie fram
bakom fåtöljen och visar sitt kejsarsnitt.
Älskling!
Hej.
Pappa.
Vi ville vara här på din stora dag, låta Freddie se sin pappa bli hjälte.
Mamma.
Jag trodde ni skulle stanna hemma.
Ja, men de här två ville stötta pappa.
- Eller hur? - Ni borde ha stannat hemma.
- Hej! Ni kom. - Det här vill vi inte missa.
När du är där inne, tänk på
att om du blir rädd, så är vi här.
På andra sidan väggen. Vi stöttar dig.
Ja, sätt er med mig. Låt honom sätta igång.
- Är du redo? - Ja.
- Klarar du det här? - Ja.
Klockan är 13.32 och vi spelar in.
Idag är det torsdag 20 december 1979.
Mr Usher, kan du titta på utskrift två och tre här?
Känner du igen dokumentet?
Protest.
Fortsätt.
Hon kommer säga så hela dan, för att få med det.
Det berör inte oss.
Okej. Det är ett medgivandeformulär.
Brukar du hantera sådana?
Ja, sen jag blev befordrad.
Vad används formuläret till?
Protest.
Det är en överenskommelse mellan patient, leverantör och företag.
Behandlingens biverkningar och risker nämns där.
Verkar nåt konstigt med dokumentet?
Protest.
Nej, inget särskilt.
Bara att vi ser det här. De är konfidentiella.
Det är företagets dokument.
- Inget ovanligt alls? - Nej, ett standarddokument.
Det är synd att ingen familjemedlem
skrev under också eftersom patienten är gammal.
Men som ni ser bevittnades det av en företagsrepresentant.
Har du bevittnat sådana formulär?
Ja.
Är det här din underskrift?
Ja.
Den här, då?
Ja, det är också min.
Du menar alltså att du kände till
och skrev under det här formuläret?
- Ja. - Protest.
Han är ditt vittne, Pam.
Mr Usher…
Har Rufus Griswold tvingat dig, skriftligen eller muntligen,
att skriva under eller förfalska dokument?
Nej.
Har han talat med dig om dagens vittnesmål?
Inte alls.
Har nån på Fortunato talat med dig om vittnesmålet?
Nej, inte alls.
Mr Usher, du talar under ed.
Du gick med på att vittna idag.
Ja.
Den här mannen lämnade oss inte i fred.
Han kom hem till mig flera gånger och tjatade.
Så ja, jag gick med på att vittna.
Kalla mig vittne eller företagsrepresentant,
vad ni vill. Jag hoppades att om jag vittnade
och berättade det jag sagt till mr Dupin,
så skulle han vara vänlig nog att lämna min familj i fred.
Jag ville inte använda det här ordet,
men han har behandlat min familj som om han vill hämnas
på Rufus Griswold. Det är på gränsen till trakasserier.
Det ville jag säga idag.
Auggie.
Vad är…
Vänta…
- Vad är det som pågår? - Säg inget.
- Vad gör de? - Tyst.
- Din make är anhållen för mened. - Mened?
Jag bad er stanna hemma.
Roderick!
Säg inget. Inte ett ord.
Inte här. Vi ses hemma.
Hej. Madeline Usher.
Har ni tid? Kan vi prata?
Vad fan? Visste du om det här?
Självklart.
- Min man är i fängelse. - Han släpps före middan.
Tror du Fortunato lämnar honom i häktet?
Han är företagets viktigaste anställda nu.
De får ut honom i ett nafs.
Åtalad för mened.
Det håller inte. Han skrev aldrig under nåt.
Det är Dupins ord mot vårt.
Vad fan är det för fel på er?
Roderick skulle göra det rätta. Han skulle bli hjälte.
Det sa jag till barnen.
Han gjorde det rätta, din idiot.
Åklagaren är generad, men ingen idiot.
När han konfronteras med Fortunato
utan att ha ett enda vittne
så utgörs hans fall av några stulna dokument.
Han lägger ned.
Meneden också. Inga bevis.
Just nu har man ett namn
i åtanke bland alla styrelsemedlemmar, investerare och chefer på Fortunato.
Roderick Usher.
Han är en hjälte.
Ni kommer att bada i pengar,
befordringar och skydd redan imorgon.
Ni har ett nytt hus till jul.
Om vi gjort som du ville hade ni varit arbetslösa imorgon
och Fortunato hade stämt er och krossat er.
Herregud.
Jag trodde du spelade.
Jag trodde du spelade hemmafru,
för att få tak över huvudet.
Att du särade på benen och sög av honom för det.
Du behöver aldrig jobba.
Jag tänkte att det var bra för dig,
men du är verkligen sån.
Inte sant?
Jag trodde såna som du bara fanns på film.
Du är så…
…låg, Madeline.
Din bebis gråter.
Jag vet att du är här.
Sätt dig.
De är egentligen inte våra.
Männen ska ha dem senare, men det gör nog inget.
Varsågod.
Vill du ha en drink?
Nej, tack.
Han har kommit hit ofta de senaste veckorna.
Han vet kanske inte varför.
Du skulle se källaren.
Han har lådor fyllda med grejer.
Fler för varje dag.
Han sitter här och dricker. Ibland gråter han.
Sorgligt att se.
En enastående man som blivit en klyscha.
Det är verkligen du.
Otroligt att jag förnekade det.
Men det är du.
Jag visste att du skulle vara här.
Jag gav dig adressen, så det var väl inte så svårt.
Låt höra. Vad vill du?
Jag ber dig, sluta.
Ber du mig? Det är inte likt dig.
Du har nog glömt vem jag är.
Okej då. Jag vill omförhandla.
- Det går inte. - Varför?
- Bläcket har torkat. - För honom eller mig?
Madeline…
Orden fick oss på fall. De kan rädda oss med.
Rodericks eller retorikens fel?
Jag kräver nya villkor.
Eller har du glömt vem jag är?
Där är hon, min Kleopatra.
Allt har ett pris.
Allt går att förhandla fram.
Varje överenskommelse handlar om vilja. Ömsesidig vilja.
Vi kan lösa det här.
Kvinnor emellan.
Jag är ingen kvinna.
Du vet vad jag är kapabel till, vad jag gjort.
Du vet vem jag är.
Du spelar en rad avancerade roller
och döljer ett förkrympt hjärta.
Det var elakt. Ursäkta.
Vissa saker ska man inte behöva konfronteras med.
Självreflektion finns det tid för sen.
Ja. Jag vet vem du är.
Och var.
Och kunde ha blivit.
Jag ser alla tre. Sida vid sida.
Tillsammans krossar de mitt hjärta.
Sätt dig.
Jag ber om ursäkt.
Glömt och förlåtet.
Jag menade att jag vet vem du är.
Du är en av mina favoriter.
Jag förstår dig. Du dödar dina motståndare.
Du reder upp dina härvor.
Du dyrkar upp stängda dörrar.
Mamma? Mamma!
Det här är sjukt.
- Skrattretande. Kommer inte på fråga. - Vad?
Jag vill bli drogfri.
Var inte dum. Hur skulle det se ut?
Min fru vill sluta ta mitt läkemedel. En PR-mardröm.
Jag vill sluta.
Det är inga problem.
Ej vanebildande.
Okej då.
Det är det inte.
Men om du slutar ta det
kommer du att få humörsvängningar, sömnproblem,
influensaliknande symptom, kräkningar, diarré, magkramper, minskad aptit,
förstorade pupiller, dimsyn, skakningar,
gåshud, hjärtklappning, högt blodtryck,
och så intensiv trötthet att du inte kan sova.
Du blir så utmattad att du inte kan vila.
Du kommer att känna stark olust och ångest.
Ungefär som en fisk
på land, med skillnaden att fisken får dö.
Jag trodde…
Vissa kan avvänja sig snabbt
med hjälp av klonidin, naltrexon eller nedsövning,
men inte med din dos.
Med din dos får du ta det långsamt.
En minskning på 10 % i månaden.
Du borde må toppen igen om tre ångestfyllda år.
Vad fan har du gjort?
Inte den attityden. Eller har jag fel?
Har inte du sugit av några kukar för att få knark?
Eller var det nån annan?
Du är ett monster.
Och vi är gifta.
Nej, älskling.
Jag är Victor Frankenstein.
Du är monstret.
Du är min perfekta skapelse.
Efter olyckan var du mer död än levande.
Ligodone blev blixten. Jag slog på strömbrytaren, du satte dig upp och…
Monstret lever.
Jag trodde…
Jag trodde du älskade mig.
Jag… Du är ett mirakel.
Din kropp suger i sig det.
Jag har aldrig sett nåt liknande. Du är en blomma och medicinen vattnet.
Du är det vackraste och mest perfekta jag nånsin sett.
Ligodone är en stor del av dig.
Jag ville gifta mig med dig.
Tre år?
Okej.
Det klarar jag.
Jag har haft det jobbigt här i livet.
Jag har begått misstag. Jag trodde du gillade det med mig.
För det har gjort mig jävligt stark.
Jag föredrar tre års helvete framför ett helt liv med dig.
Utan tvekan.
Vi har nåt gemensamt.
Du, din bror och jag delar nåt.
Jag kände igen det så fort jag såg er.
Smärta.
Ni kan kalla mig lidandets representant.
Jag kan säga detsamma om er.
Men jag ser mig mer som dess vittne.
Du lider.
Du är utmattad, osäker, rädd.
För första gången på åratal kan jag inget göra.
Men nånting kan jag ge dig.
Det är ingen medicin.
För många år sen erbjöd jag dig säkerhet.
Ikväll är det klarhet.
Inga krav.
Det betvivlar jag.
Vet du vad din bror hade blivit?
Poet.
Det var det han var bra på. En pank poet, visst.
Men finns det nån annan sort?
Det har han och jag gemensamt.
Vi förstår båda
att språket i sitt främsta uttryck är musik.
Så…
Du ska få klarhet.
Är inte en dikt just en trygg plats för en svår sanning?
Här kommer en.
Inspirationen kom när ni småttingar började bygga städer.
Jag kallar den "Staden i havet".
Döden har rest en tron åt sig själv
I en märklig stad, ensligt belägen
Långt bort i dimlandet i väst
Där gott och ont Där värst och bäst
Ej på länge har satts på test
Inga strålar når från himlen hit
Staden lever i evig natt
Men ljuset från det glödande havet
Flödar tyst upp längs tornen
Uppför domer, spiror och kungahallar
Uppför fanor och Babylonlika murar
Uppför skuggiga glömda lövsalar
Skulpterad murgröna, blommor i sten
Uppgivet under skyarna Ligger melankolins vatten
Men se, en virvel i luften!
Vågen, där syns en skiftning!
Vågorna har nu en rödare glöd
Timmarna andas, svagt som en död
När jordiska flämtningar över är
Ska den staden grundas här
Helvetet ska stiga, vara oss nära
Ska den staden äntligen ära
Skulle du inte ge mig klarhet?
Låt orden genomsyra dig. Du kommer förstå.
Freddie. Hej.
Vi har mindre sprängladdningar där inne,
men åker vi fast så säger jag att du insisterade.
Se vad man kan åstadkomma
- när man får tummen ur. - Ja.
Rivningen kommer att bli långsam och tuff.
- Men det kommer att gå? - Ja.
Är ni redo?
Ja.
Får jag låna din radio?
Jag måste göra en grej därinne, fem minuter.
Men kom igen.
Du tvingade hit oss. Låt oss inte vänta nu.
Fem minuter bara.
Sen ger jag klartecken och ni kan göra vad ni vill.
Okej? Ha lite tålamod, för fan.
Vilket jäkla skämt.
Du borde ha dött här.
Det hade gjort dig till en ärbar kvinna.
Prospero, min bror,
en sista sak vill jag säga.
Vila i kiss, pucko.
Fan.
Älskling. Det här är pinsamt.
Knäpp byxorna åtminstone.
Är det inte nog förödmjukande?
Nej? Ska du lämna den ute?
Du är väl chefen?
Det är det paralyserande medlet.
Du blev lite för upphetsad tidigare.
Jag brukar försöka
att inte ingripa så här direkt, men
tången fick mig på andra tankar.
Vad fan.
Allt väl?
Mer.
Säg inte så till mig, Vinnie.
Stället ska rivas ikväll kl. 20.00.
Byggnaden ska rivas, annars…
…åker jag dit
och drar ut tänderna på dig med tång.
Jag gillar inte att göra skitjobbet, men du förtjänar det.
Klart, sätt igång, för fan.
Är du klar?
Vad fan sa jag precis? Sätt igång.
Okej, grabbar, är ni redo?
En tandläkare.
Det är det komiska.
Det skulle du ha blivit i ett annat liv.
Du skulle ha blivit en duktig tandläkare.
Jag vet inte,
men det fick det du gjorde att bli värre.
Känn ingen panik.
Var inte rädd för det som väntar.
Du har varit rädd i hela ditt liv.
Nu behöver du inte vara rädd längre.
Slutet är här. Jag är äntligen här.
Ingen får se det här
från en lika bra plats som jag.
Försök att uppskatta det.
Det där är inte bra.
Jag kunde ha gjort det på vilket sätt som helst.
Du kunde ha fått en hjärtattack i bilen. En kokainöverdos.
Påkörd av en buss.
Men så ville du absolut ta hem henne.
Och använda tången.
Jag går ut nu.
Jag ska träffa din pappa.
Han var inte snäll mot dig.
Du ville bara bli älskad av honom.
Få hans godkännande.
Men det är ändå ingen ursäkt.
Freddie är död.
Alltså är det bara vi kvar.
Du minns avtalet, villkoren.
Det gör du.
"Ni kom till världen tillsammans och så lämnar ni den,
annars blir det inget avtal", så sa hon.
Det finns bara en utväg.
Det vet du nog också.
Jag älskar dig.
Mer än nån annan i världen.
Nu måste du vara en hjälte igen.
Du måste vara min bror.
Du måste vara en hjälte, för vår skull.
Det här är ligodone, 80 milligram.
När du väl börjat får du inte sluta.
Du måste ta alla på en gång.
Slutar du kan det göra ont, som du vet.
Men tar du dem snabbt känner du inget.
Ditt blodtryck kommer att falla och du kommer att somna in.
Ingen annan utväg?
Nej.
Jag har undersökt alla. Varje scenario.
Lita på mig, det har du alltid gjort.
Det här är den enda lösningen. Det är över.
Sätt igång. Du klarar det.
Så gör en legend.
Så gör en kung.
Du räddar oss alla.
Du är en legend.
Du är en kung.
Du räddar oss alla.
Så lätt får du inte komma undan.
Hej igen, snygging.
HUSET USHERS UNDERGÅNG
BASERAT PÅ EDGAR ALLAN POES VERK
Undertexter: Gabriella Ekbom