El quart Lord Bassington va comprar Dorset Hall el 1802
per unes copioses 3.000 lliures.
El vuitè Lord Bassington encara viu a la finca,
que avui podem visitar gràcies a la seva amabilitat.
Així doncs... Segueixin-me.
La casa és coneguda per l'extensa col·lecció d'antiguitats,
que va fer que Lord Byron comentés
que el Museu britànic semblava una paradeta.
Les més destacades
són la col·lecció d'escacs d'ivori,
datats de l'època bizantina,
un antic sarcòfag egipci, i...
un ornament sagrat
de la tribu aborígena africana Waka Waka.
Sortiu del mig!
No vull cap sargantana a casa meva!
Em sentiu?
No vull putes sargantanes...
VUITÈ LORD BASSINGTON 1944 - 2024
THE GENTLEMEN CREADA PER GUY RITCHIE
Saps què passa, James?
Que estic empipat, i et diré què em toca els ous.
M'haurien de valorar més. Podria aportar, soc llest.
Soc un paio llest, tinc estudis. És que...
em toca els ous.
La vaig pifiar un cop... Potser dos o tres,
però de sobte soc persona non gratis, no em volen, en voyage.
És de bojos,
- totalment ridícul, oi, James? - Freddy,
tranquil, home, relaxa't.
Potser no em vull relaxar, James.
Potser he de marxar d'aquí. Què me'n dius? Tu i jo.
No puc, tio, que quedat amb algú.
O més aviat amb una cosa, quelcom especial.
Saps què?
Ai, Déu! Què fas?
- Freddy! - Em quedaré.
Hurra!
Freddy!
Amb la intenció d'augmentar la productivitat,
hem decidit estendre l'operativa a la finca.
Ho faríem sota terra,
però utilitzaríem els estables per accedir-hi i pels generadors.
No, Susie, ni parlar-ne.
Vam acordar marxar si ens feies guanyar més calés
i, mentre esperem que expliquis el teu pla amb detall,
de moment farem el meu.
Feu-ho a qualsevol altra finca que utilitzeu, aquí no.
El que fem amb la resta de propietats
no és cosa teva.
És cosa meva que vam establir una data de sortida,
i ara em parles d'estendre l'operativa a la meva finca.
En Freddy pesca.
Ja, doncs anem parlant.
Als estables no, fill,
tenen massa història.
Mare, l'Anna Bolena no hi passava mai,
de camí a visitar Enric VIII.
Quan es van construir, ja feia 300 anys que era morta.
- Potser són reformats. - Tant hi fa.
No deixaré que ampliïn l'operativa a la finca.
Vols que parli amb la Susie Glass?
Ja saps que puc ser persuasiva, quan cal.
No mare, no vull que t'emmerdis amb aquesta gent.
Ja veus com li ha anat a en Freddy.
Sí, i com abans te'n desfacis, millor.
He de pensar com fer-los guanyar més diners
amb menys incidents.
Au, va,
no hi ha res com un funeral per posar perspectiva.
Que els vostres cors s’asserenin.
Creieu en Déu, creieu també en mi.
A casa del meu Pare hi ha moltes estances.
si no hi fossin, us podria dir
que vaig a preparar-vos-hi estada.
I quan hauré anat a preparar-vos-la...
Què hi fa la finestra?
Ho va deixar escrit al testament.
Volia ser enterrat dempeus,
sortint de terra, per poder contemplar la casa.
Caram... quina imatge.
Mira, aquell és el fill, en Max.
Va ser col·lega d'en Freddy a Durham.
Si t'és familiar,
és perquè va fer un anunci de xampú que sortia per tot arreu.
Ningú no arriba al Pare si no és per mi.
Si m’heu conegut a mi,
també coneixereu el meu Pare.
Heretarà tota la finca, entenc.
Sí.
La casa, els deutes i la càrrega financera.
Hi teniu molt en comú, en aquest sentit.
Hola, Rosie.
Com va la panxa?
Molt millor, gràcies per preguntar.
Has d'anar amb més compte,
potser el pròxim cop no et puc ajudar.
Espero que no torni a passar. Com està el teu amic americà?
No estàs gelós, oi?
Un pèl protector, potser.
Doncs quin detall,
però ja em sé cuidar tota sola.
Ah, n'estic segur, d'això,
però no em fiaria del Sr. Johnston.
Sembla molt pompós però en el fons és perillós.
Parla per tu, Eddie.
Coneixes bé el fill?
Ah, en Max?
És amable,
el típic artista excèntric,
desesperat per triomfar.
Des que va morir el seu pare, està abatut.
Ens podries presentar?
Què maquines, ja?
Jo?
Recordo en Freddy, sí, un curs per sobre a Durham.
Va clavar el paper de Demetri.
Al Somni d'una nit d'estiu.
S'hi hauria d'haver dedicat, eh, hauria entrat a l'Escola d'Arts.
Sí, en Freddy té molts talents, però la constància no.
Has treballat molt, últimament?
No em queixo.
Actuar és una forma artística més.
És la reconciliació paradoxal de les identitats duals
per reconèixer la bellesa irònica amagada en el mal.
Ara, es pot guanyar la vida més fàcilment.
T'entenc perfectament, estimat.
He d'anar a rescatar la meva mare.
Li dono el meu condol, jo també he perdut el pare fa poc.
- Quina puntada als ous, eh? - Així és.
I cal sumar els alts impostos de l'herència.
El preu del manteniment semblava una puta broma.
Jo podria estar igual,
però el meu pare va arranjar... certes provisions.
Potser si ho parlem plegats ho entendries millor, de fet.
És una oportunitat de negoci que et pot ajudar.
Distribuir un producte molt rendible
i gens regulat pel govern,
totalment benigne i molt popular.
M'agrada el que dius, Eddie, i molt.
És la mena de relació risc-recompensa que em satisfaria.
Que bé, el mercat lliure.
Cap regulació, tic.
Zero impostos? On signo?
Un pèl d'il·legalitat,
sí, però no hi ha un pla de negoci perfecte.
Ara bé, resulta que hi ha un petit
obstacle reputacional que caldria salvar
abans de tirar endavant,
i és... una mica delicat.
Bé, puc ser extremadament discret, si cal.
Recorda que els nostres pares
solien pescar salmons al riu Spey.
Tens raó,
i això compta,
sobretot perquè és el meu pare, la causa
d'aquest problema particular.
Tinc una sèrie de documents
que detallen la compra d'un artefacte lasciu.
Si aquests documents veuen la llum,
crearien un escàndol considerable.
A canvi de 500.000 lliures, els els lliuraré a vostè.
Si no, em veuré obligat a enviar-los a la premsa de tot el país.
No cometi l'error de subestimar-me.
Ignora'l i prou, no?
Et teu pare ocultava coses,
però moriran amb ell.
He de fer una segona audició per a un paper important a Hollywood,
però com veus,
qualsevol atac dilapidaria les meves opcions.
Tens uns bons contactes,
suposo que tu podries matar
aquest tema amb la discreció que cal.
Et proposo el següent:
contactes amb l'extorsionador,
dus qualsevol prova que tingui,
ho comprovo per saber si és real, ho destrueixo,
i llavors m'ajudes a convence'ls que mai tornin a provar d'enfonsar-me.
I una última cosa que vull demanar-te, Eddie.
Quan tinguis les proves,
t'agrairia que no en miressis el contingut.
Voldria que els secrets del meu pare fossin secrets per a tothom.
És una qüestió de respecte pels difunts.
El contingut no és cosa meva.
Els secrets seguiran essent secrets, t'ho prometo.
Ara bé,
si faig això per tu,
acceptaràs l'acord?
Si pots fer que això desaparegui,
tu i els teus socis criminals podeu convertir
la finca en els jardins rastafari, si cal,
tot em va bé.
He pensat que et vindria de gust un te.
Que amable, Sa gràcia.
Dos terrossos, si ho recordo bé?
Sí, exacte.
Es nota que has fet bona feina amb la gossa.
És una preciositat, m'encanta tenir-la a prop.
Segur que l'Eddie t'ho agraeix.
Però ja té prou problemes per resoldre, ara.
No sé com podríem donar-li un cop de mà.
Au, va, Geoff,
què estàs tramant, ara?
I si els oferim un lloc alternatiu per a la seva activitat?
Suposo que ja coneix el senyor Rokes,
de la granja Green River, aquí al costat.
El pastor d'ovelles?
Què vols dir?
Les ovelles necessiten molt de camp,
i els camps no són gaire rendibles.
Està arruïnat?
El Ministeri d'agricultura l'està investigant per frau.
Està més que arruïnat,
és molt mala peça, es veu.
Avui subhasten ovelles
i estic segur que el Sr. Rokes hi anirà.
Murri com una guineu.
Les plantes s'assemblen més a les persones
del que la gent s'imagina.
Respiren,
són territorials
i es comuniquen entre elles.
Com és que en saps tant?
Perquè m'hi dedico.
- Soc com un botànic. - Ah, sí?
El meu avi duia un planter.
Botiga, no un hort.
M'agraden les flors.
M'encantaria veure les teves algun dia.
Seria una mica... delicat.
On treballo hi ha una mena de... d'accés restringit.
Confio en tu, eh,
però fa poc hem tingut un problema gran.
Algunes plantes han desaparegut.
I ves per on, va ser el dia que ens vam conèixer.
Com? Creus que hi vaig tenir alguna cosa a veure?
No, esclar que no.
Ah,
què en faria jo, d'una pila de plantes?
Normalment, el procés de selecció d'una nova finca
dura un parell de mesos.
Primer els prenem el pols.
No ens presentem als funerals amb el xec a la mà.
Mira, m'han oferit aquesta oportunitat de negoci,
i ara te l'ofereixo a tu.
És una finca nova, amb molta més capacitat,
que permetria deixar l'operació a la meva finca a finals d'any.
Estic disposada a obrir una dotzena granja,
però quan parles d'extorsió,
tot sona molt més problemàtic.
És un serrell que deixaré resolt, serà bufar i fer ampolles.
M'hi puc reunir,
però no prometo res i no vull cap història.
Cap història.
Merda.
Qui ets?
No et giris.
Tranquil,
porto els diners.
Deixa la bossa al terra.
No funciona així.
Jo decideixo com anirà la cosa.
O la seva cara
sortirà demà a totes les portades.
Només tindràs els calés si fas exactament el que... dic.
Ets en Frank?
Va, dona'm els documents.
Ja veig. Vols els documents.
Sí.
Doncs no els tinc aquí.
Anem a cercar-los, sisplau.
Un dotze,
un vint,
dos cinquanta-tresos,
i un seixanta-nou.
Em considero un home pacient, Frank.
Però si comences a demanar baos de pollastre i...
T'ho tradueixo.
El dotze són rotllets de primavera,
el vint és carn de porc,
el 23 són fideus cruixents,
en demano dos perquè m'encanten,
i veuràs que el 69 no és al menú.
Perquè el 69 no és un plat.
I què és?
No és un què,
sinó un qui.
I ara ve.
- Ei, calma. - Hi és tot, fins l'últim cèntim.
Uau!
Frank, explica-li que els calés no són seus.
Els calés de la bossa són meus,
i com que són meus, te'ls dec a tu.
- Perdona. - Cabronàs.
Hola, Susie.
Què, com va?
Doncs s'ha complicat una mica la cosa.
Li has donat mig milió i no tens els documents.
Sona maldestre, sincerament.
Qui és el paio que li va deixar calés?
No ho sé, un xinès molt gros.
Vol parlar amb tu.
Sí, digui? Sí.
Ahà, ho entenc. Sí.
Si, entesos.
Dit així, sí que tens raó.
Amb tot el respecte, Susie,
aquests diners són un deute que calia saldar.
- No m'ho puc creure. - T'ho agraeixo.
Si m'assegures que cobraré, li dono l'adreça al teu soci.
Dona-li records al teu pare.
Haver-la mencionat, home. Diu que us trobeu allà.
Hola, Susan.
Records del xef.
Com t'hi trobes, jugant a fer de macarra?
És curiosament gratificant.
- Som-hi? - Vinga.
No ets el taxista.
No, volem parlar amb el teu pare. És aquí?
Està fent la maleta.
Tranquil·la, petita, no trigarem.
Hola Francis. Que marxes?
Com m'heu trobat?
L'hi pots agrair al teu amic xinès.
No ens havies de donar una cosa, abans de marxar?
Si la trobes entre tants paquets.
És un pèl caòtic, el papa, oi?
Sí, un pèl desendreçat. Això diu sempre la mama.
Però et sorprendria la de merda que trobes dels altres.
Veieu això?
És d'un antic ministre,
col·lecciona ous d'ocell il·legals.
I aquest d'un presentador de tele infantil.
Li encanta...
tu mires el programa dels dissabtes, oi?
El meu pare era un dels millors periodistes del país,
però els oligarques el van liquidar.
Exacte, ja no hi ha llibertat de premsa, ara respons al poder fàctic.
I si no combregues amb el que diuen, t'enfonsen, però a mi no.
El meu pare té integritat.
Ah, sí,
en té bosses plenes.
A veure, bufona,
digues-li a la mama que prepari un te.
No hem d'arribar tard a l'avió.
No, no t'amoïnis,
tenim temps de sobres. Ves.
- Seu, Frank. - Ei, compte.
No volem fer-vos mal a ningú, però dona'ns els documents.
Teniu, és això.
Més et val.
No ho miraràs?
Aquest és el problema, ningú vol mirar dins els sobres.
El món se'n va en orris.
No miraré perquè, primer, no és cosa meva.
I segon,
vens amb nosaltres.
No havíem dit res d'anar enlloc.
De debò no l'obriràs?
No.
No tens una mica de curiositat?
Enllestim-ho i fiquem en Max al negoci.
Entesos.
Un, deu, onze, va.
Dotze, qui en dona tretze? Catorze, va.
És seva.
Aquí per 100 lliures.
Sí, és ell.
Dempeus a primera fila, el de l'esquerra.
Què li he de dir? No sé com preguntar-li a veure si vol
tota una granja de cànnabis a sota dels seus estables.
Conec el seu masover,
us podria presentar.
Però crec que és millor que hi vagi i es presenti directament.
Ell sabrà qui és vostè.
Segur que sucumbeix als seus poders de persuasió, senyora.
Debò ho creus, Geoff?
Bé, sabem que necessita els diners.
I vostè és bona amb la gent, si em permet dir-l'hi.
Apa doncs, desitja'm sort.
Molta sort.
Per 191...
T'ajudo?
Tranquil, Geoff.
No hauries de grillar peix amb pi, ho saps, oi?
Què?
Vols grillar aquesta carpa,
però la resina
enverina la carn.
No sé fer res del dret, oi?
Coi, l'Eddie es passeja pel país
com un gàngster.
I jo aquí sol, amb aquest coi de... peix mort.
Freddy,
És un home amb sort satisfet amb la vida.
És com un jardí secret.
Sí, oi?
Jo ho veig així.
Com un món subterrani ple de plantes màgiques
que aporten rectitud
i ajuden tothom a sentir-se millor,
però Babilònia ho va prohibir tot.
Quantes plantes hi tens, aquí?
Millor no parlar dels detalls, si no et sap greu,
és un informació... força delicada.
Et fa por que us denunciï?
No, esclar que no,
però em prenc les responsabilitats laborals
molt seriosament.
Jo també.
Ai, iguals.
I tu de què treballes?
Soc consultora.
La gent em truca quan té problemes i jo ajudo a resoldre'ls.
Fer una mica de tot a vegades és millor que dominar una cosa.
Ostres, que llesta.
Vols fumar un porret?
Tinc milers de sabors i varietats.
No fumo,
però no em molesta.
Potser me'n faig un de petit.
Segur que en queda al cendrer.
- Un moment, ara torno. - Entesos.
Creus que el món seria millor si tothom fumés maria?
No té perquè,
però seria un món més calmat, segur.
Doncs et caldrà molta més maria per a canviar el món.
Ah, això només és un dels dotze llocs.
Tots són tan grans?
N'hi ha de més grans.
Quina xarxa més gran, no?
Segur que no en vols?
Bé, ja que soc amb el rei, me'n fumaré un, va.
Mira quin lloc. No puc creure que el salvi per mig milió.
No siguis avariciós.
Lliurem els documents, recuperes els calés
i aleshores pagues el teu amic.
Que curiós que vingueu de nit.
Tens uns tempos molt teatrals, Edward.
Hem pensat que ho voldries resoldre de seguida.
Tens raó.
És la meva sòcia, la Susan Glass.
Encanta't de conèixer-la, Sra. Glass.
- L'Eddie m'ha parlat molt de tu. - Ah, sí?
Doncs enllestim aquest assumpte sòrdid
i procedim a tancar l'acord de la maria, va.
És per a mi?
Hi és tot. Fotos, arxius, documents, tot.
No l'has obert?
No.
Bon noi.
Sé que potser n'has fet còpies
o algú més ho sap.
Per això volia veure'ns en persona.
No tornaràs a saber de mi, te'n dono la meva paraula.
El problema és que la teva paraula no val res.
Crec que pots entendre la gravetat de la situació, Frank.
No volem tornar-te a veure.
Si ho tens clar, et donem els calés,
com havíem quedat.
Que tinguis forçuts protegint-te,
no canvia qui ets, en el fons.
I el que hi havia al sobre era suficient
per acabar amb tu.
Fes el que fes el seu pare, ja s'ha acabat.
El seu pare? No extorsionava el seu pare,
Sinó aquest tros de cabró.
Ah, això canvia les coses, Maxie.
A veure,
hi ha una explicació raonable per a tot això,
i no ha de fer empipar ningú
a menys que sigui... extremadament hipersensible.
Para el carro, genet.
Crec que has d'ajustar la transparència.
Digue'ns què passa ara mateix.
No és res, Eddie. Un afició sense més.
Ara mateix.
Entesos.
Si la transparència ha d'ajudar a lubricar les rodes de la indústria, doncs...
seguiu-me.
Què passa amb els quadres?
Semblen inofensius.
Mira-te'ls bé.
Adolf Hitler.
Ningú dominava la llum com ell.
Si no fos per la guerra,
seria recordat com un altre Monet.
I jo soc el propietari
de la col·lecció més gran d'obres seves fora de Suïssa.
Era un visionari.
En tot cas, no passen de mediocres.
Qui pensi diferent no hi toca.
Pensava que un home del teu llinatge
podria apreciar la feina d'un gran mestre.
Veure-hi més enllà de la reputació per trobar allò sublim.
Excel·lència,
potser els pot mostrar les joies de la corona.
Potser sí.
Després que el ferissin a Somme,
Un metge militar va examinar Adolf Hitler.
Els informes indiquen que va perdre una part important del cos.
Quan es va posar a la venta fa anys,
vaig assegurar-me que no se m'escapés.
L'únic vestigi físic del Führer del Tercer Reich,
preservat en formol durant gairebé 80 anys.
El colló d'Adolph Hitler.
I una merda.
Si no hagués perdut el dret,
l'equilibri entre el seny i la creativitat s'hauria controlat
i el món tindria un altre da Vinci.
En canvi, la part dolça es va amargar, però no era menys creativa.
Va seguir essent un puto geni.
Pensa en la teatralitat, les cerimònies del Reich,
els uniformes d'Hugo Boss, l'estètica de la Luger,
les línies dinàmiques del Messerschmitt.
El simbolisme irònic i icònic
de l'àguila majestuosa sobre l'antic símbol de la pau indi.
I just quan la gla ja desplega la potència d'un roure sencer,
jo posseeixo el gènesi del geni creatiu d'en Hitler.
Al seu testicle.
No sé si això funcionarà, Max. Susie, marxem.
Va, Eddie, no siguis un gallina.
No ens precipitem, Edward.
Tant me fot la seva ideologia o la seva posició política,
he vingut a obrir noves vies de negoci
i hi hagi el que hi hagi al pot,
tindrà un impacte a les negociacions.
Es diu avantatge, Eddie,
tenim una tarifa especial per a gent així.
- Què vols dir, gent així? - Max!
No t'ho puc permetre, Frank.
Ep!
Tots tranquils.
No deixaré que res s'interposi en la meva carrera,
No sabeu com he treballat per arribar on soc ara.
Seré una puta estrella!
Tenim un cos a dins que cal eliminar
i un cavaller poc amable que demana la seva atenció.
Què ha passat, cap?
Que després d'una revelació sonada...
Un colló.
...les negociacions s'han alterat.
Hi havia discrepàncies sobre l'estructura de l'acord.
Però l'Eddie ha mostrat unes capacitats arbitrals notables.
Ui, merda.
Després de l'inevitable estira i arronsa,
hem aconseguit posar-nos d'acord...
i satisfer totes les parts.
Què vol que fem?
Deixar-li clars els detalls de l'acord al Lord Tòtil.
Si et sembla bé, Sa gràcia. Sé que era un amic de la família.
- Sí, doneu-li una lliçó. - I ell?
- No serà un problema. - No.
Doncs som-hi.
Compte.
Mare meva, Edward, fas ferum de formol.
Però què dimonis has fet?
I per què beus whisky a primera hora del matí?
Com menys en sàpigues, millor,
però podem dir que ha sigut... una nit complicada.
Doncs mentre tu eres fent Déu sap què,
jo he trobat la solució a la nostra situació actual.
Ja.
He trobat una nova finca per a la teva granja de maria.
Què?
El senyor Rokes, estimat.
D'aquí al costat.
Té 80.000 hectàrees que no pot mantenir
i vol negociar un lloguer a llarg termini.
Vaja, vaja.
No t'imagines què he fet aquests dos dies, mare,
i tu apareixes i ho resols amb una copa de xerès.
Respecto molt ta mare.
Es cuida, té bon sentit de l'humor,
una mica excèntrica, però qui no ho és?
Una mica sí. Parlaràs amb el meu veí, llavors?
Aniré a una trobada per veure si ens convé.
Almenys algú ha fet els deures.
Tot i els petits problemes que hem tingut
aquests últims dos dies,
n'has sortit reforçada.
Prefereixo que no em disparin.
De fet, potser se't fa estrany,
per la mena de vida que duc,
però procuro evitar que em disparin, sigui quan sigui.
Però, dit això,
he d'admetre que, al capdavall, has resultat útil.
Ei, parelleta,
com si no hi fos.
Hola.
Fotem-li a això, no?
M'ho hauràs d'aclarir tu,
perquè no entenia en Blanket.
Diu que et vas presentar al master chef d'allà
i et vas carregat uns nazis
amb una puta granada.
Un nazi. Singular.
Ara tenim una col·lecció artística i dues noves granges.
Ho retiro tot.
És un gàngster com cal, Suze.
Ets un capsigrany.
Per l'Eddie, el gran duc de clavar-la en tot.
No, no vull brindar per això.
Molt bé,
Doncs brindem
per mirar els sobres?
Per mirar els sobres.
No sé de què coi va, però sí.
Subtítols: Anaïs Mintenig