Běžte!
OLAFOVO TÁBOŘIŠTĚ CESTA DO VINGULMARKU
Kde je?
Hej!
Kde je Olaf?
Vzali ho!
Má ho Vidlí vous!
NA MOTIVY SERIÁLU MICHAELA HIRSTA VIKINGOVÉ
VIKINGOVÉ: VALHALLA
Můj šíp zasáhl první.
Vaříš.
Ne tak rychle.
Můj šíp zasáhl srdce.
Takže nejenže vaříš, ale taky ho odneseš.
HÅLOGALAND, NORSKO 300 KM NA SEVER OD KATTEGATU
Vyměním ti ten obvaz.
Už se to zahojilo.
To posoudím já.
Ukaž mi to.
Rána je zacelená.
A infekce je pryč.
Já ti to říkal.
Úplně zahojené to není.
Dost na to, abych mohl jít do Kattegatu.
Zavaž si to.
Freydís.
Nemůžu tu zůstat navždy.
Musím si u Vidlího vouse vyžádat, co mi patří.
Čekáš, že ti Norsko prostě odevzdá?
Knut mi přísahal.
Ano, ale jeho otec ne.
Vidlí vous si nepřivedl armádu, aby hájil vaši dohodu.
Pochopí to, až mu to vysvětlím.
Pronásleduje Olafa!
Proč myslíš, že nejde i po tobě?
Navíc ani netušíme, jak to v Kattegatu vypadá
a kdo ještě žije.
Další důvod, proč se vrátit.
Já se Vidlího vouse nebojím.
Možná bys měl.
Co tedy chceš dělat?
Zůstat tady v divočině?
Ano.
Nebo úplně jinde.
Proč nemůžeme vychovat děti někde, kde by poznaly mír?
Protože moje děti mají vládnout Norsku,
ne se schovávat v divočině!
Tvoje děti?
Naše děti.
Bude-li nám požehnáno.
Freydís,
musím se vrátit.
Ty to víš.
A chci, abys šla se mnou.
Vím, že je to nebezpečné, ale musím se tam vrátit.
Olaf musí pykat za své činy.
Pojď. Prosím.
Musíme pokračovat.
Matko!
Vítej v Kattegatu! Není úžasný?
Je nádherný.
- Smrt je pro tebe příliš dobrá. - Jen do toho, Výsosti!
To jsi ty!
LONDÝN
Dobré ráno, Výsosti.
Ráno připlula loď s novinkami z Dánska.
Král Knut posílá vzkaz. Vyhráli jsme dvě velké bitvy proti Wendům.
- A ví se, kdy se vrátí do Anglie? - Zatím ne, Výsosti.
Opět vyjadřuje obavy o vaši bezpečnost.
Napíšu mu sama dopis a ujistím ho, že jsem v bezpečí.
Pošlu ho s vámi při odlivu.
Můj manžel by se o mé bezpečí nebál,
kdybyste mu nedal důvod.
Dal jsem mu ho, protože v jeho nepřítomnosti
zajišťuji bezpečí vaše i Londýna já.
V putykách se proslýchají různé věci.
Nezajímá mě, co jste se doslechl v putykách.
Jsme v naprostém bezpečí.
Huskarlové do těchto zdí žádnou hrozbu nevpustí
a já o tom Knuta v dopise ubezpečím.
Proč už odcházíš?
Královna mě ještě nejméně hodinu nebude hledat.
Než se vrátí Knut a dá mi požehnání,
musíme naše návštěvy před královnou tajit.
Kdyby na to přišla, poslala by tě pryč.
To bych nesnesl.
Vážně se obáváš o její bezpečí?
Bojím se o nás všechny.
Král je v Dánsku, jeho otec v Kattegatu.
- Hrozby jsou všudypřítomné. - V putykách?
Tomu se jistě nedá věřit.
Já věřím každé hrozbě.
Když člověk ztratí vše jako já,
zvykne si být připraven na nejhorší,
aby to už nikdy nezažil.
Na to si u mě musíš zvyknout.
Takový jsem.
To nedává moc prostoru pro štěstí.
- O čem sníš? - O čem sním?
Ano. V co doufáš?
Když zavřeš oči,
jak si představíš nás za 20 let?
Vidím mnoho dětí.
A všechny budou mít tvou čistou lásku.
Vyrostou bez strachu, který znám já.
A až vyrostou, rozptýlím je po zemi,
každé dostane své území, kde jim bude blaze.
Až na nejstaršího.
Bude výjimečný.
Skvělý válečník, vzdělaný a moudrý.
A jednoho dne
bude králem.
- Králem Anglie? - Ano.
Ani jeden nejsme z královského rodu.
A i kdybychom byli,
královnini a Ethelredovi dva synové
a Knutovy vlastní děti
tento sen znemožní.
Ptala ses, o čem sním.
Odkdy jsou sny nemožné?
Cos viděla?
Já…
Myslela jsem, že vlka,
ale spletla jsem se.
Opravdu?
To, že tam ve skutečnosti není, neznamená, žes ho neviděla.
Cítila ses ohrožená?
Ne, jen
polekaná, překvapená.
Dobře.
To si pamatuj.
Proč? Co to znamená?
Znamení, která tak zoufale hledáš, jsou všude, Freydís.
Musíš věřit tomu, co vidíš a cítíš.
Jsem z těch hádanek o budoucnosti unavená.
Na nic mi neodpovíš.
Toto je klidné místo,
ale výkřiky, od nichž utíkáš, nepominuly
jen proto, že je neslyšíš.
Jsi v pořádku?
Co děláš?
Jdu s tebou do Kattegatu.
Máš tady skvělý výhled.
Říká se, že Vidlí vous Olafa oběsí.
Oběšení. Anglická tradice.
Lepší je krvavý orel.
Tak se popravují Vikingové.
Ale je pravda, že mnoho starých zvyklostí se vytrácí.
Běž pryč.
Jsi Leif Eriksson, ne?
Bratr Freydís.
Já jsem Jorundr.
Pití?
Ne.
Přijde tvoje sestra na popravu?
Proč tě to zajímá?
Mnoho lidí ji stále považuje za poslední z dcer Uppsaly.
Čekal bych, že bude chtít vidět, jak křesťanský tyran Olaf Haraldsson
dostane, co si zaslouží.
To taky dostane.
Není nic, co bych nesnášel víc než zrádce.
A ty, Olafe Haraldssone,
ty jsi zrádce.
Nejsem.
Knut mě podvedl
a nabídl mému bratrovi, co mělo být mé.
Byl jsem v právu.
Ty nemáš žádná práva.
Norsko ti nikdy nepatřilo,
přesto jsi tajně sestavil armádu.
Spikl ses s dalšími, abys ho vyrval z říše mého syna.
Měl bych tě zabít.
Zabij mě!
Jen mě ušetři toho kázání.
Nemám v úmyslu tě zabít.
Mám jiné plány.
Ne!
Knuta zdržely boje o Dánsko. Musím se k němu připojit.
Svého vnuka Sveina ustavuji
králem Norska.
Sveina?
Jarlové ho zabijí dřív, než uplyne měsíc.
Ne, nezabijí.
Protože ho ochráníš.
Jestli věříš, že ho budu strážit,
jen abych si zachránil život, jsi hlupák.
To radši zemřu.
To vím.
Proto nebudeš zachraňovat svůj život.
Otče.
Počkej!
Magnusi!
Nabídka zní:
ochraň mého vnuka a veď ho, ať se stane králem,
Vikingem, mužem.
Braň ho proti nepřátelům jako svého vlastního.
Já udělám totéž pro Magnuse.
Když to uděláš,
slibuji, že až přijde čas,
norská koruna,
ačkoli nikdy nebude tvá,
připadne jemu.
Ale
pokud se Sveinovi cokoli stane…
Mám tvé slovo?
Výsosti.
- Udělala jsem to… - Z nenasytné chamtivosti.
Bylo to mé právo jako manželky.
Ohrozilas království mého syna.
A co je horší, podvedla jsi mě!
Měl bych tě nechat zabít.
Místo toho
bude tohle tvůj nový domov.
Tady? V Kattegatu?
Ano, tady v Kattegatu! Proč myslíš, že jsem tě sem bral?
Abych své syny odvezla do Jellingu.
Mám jiné plány.
Přivezl jsi mě na okraj země!
Aelfgifu!
Buď ráda, že na té zemi ještě jsi!
Kattegatský lide!
Svolal jsem vás, abych oznámil,
že můj vnuk Svein Knutsson
bude novým králem Norska!
A že jeho matka,
královna Aelfgifu Dánská,
zůstane zde v Kattegatu jako jeho regentka.
A abych zajistil Kattegatu bezpečí a ochranu,
ustanovil jsem jarla Olafa Haraldssona,
někdejšího nepřítele,
ale nyní mého přítele, královým ochráncem.
Běž domů! Zrádce!
Dnes žádná poprava neproběhne.
Děkuji, králi.
Zklamaní?
Ano!
Tak to musíme změnit.
Přátelé!
Kattegatu hrozí nebezpečí od starého spojence.
Můj bratr Harald Sigurdsson
věří, že právoplatným králem Norska je on,
a přesvědčil pohanskou čarodějnici,
Freydís Eiríksdóttir, aby jeho snahu podpořila.
V tuto chvíli
shromažďují velkou pohanskou armádu, která bude zabíjet křesťany
na pochodu proti Kattegatu!
Ale já to nedopustím.
Co uděláš?
Tři takové truhlice
čekají muže či rodinu, která mi přinese jejich hlavy!
Rychle.
Matko, to je ona.
To je ona.
Vidíš?
Musíme jít. Pojď.
- Nastupujte. - Chceme převézt.
Kam jdou?
- Až zaplatíte. - Hele! Vážně je to ona.
Jste to vy, že ano?
- Kdo? - Jste Freydís!
Strážkyně víry, že ano?
Nevím, co tím myslíš.
Viděla jsem vaši zkoušku v Kattegatu.
Poznávám váš meč!
Jdete nám na pomoc, že ano?
Ne.
Promiň, ale pleteš se.
Rychle, musíme nastoupit.
Kam jdete?
Kåre zničil naši vesnici, než padl Kattegat.
Křesťanští jarlové nám nedovolí ji obnovit.
Najdeme si nový domov.
Ale ty čluny na moři nevydrží.
Když bude bouřka, utopíte se.
Slyšeli jsme, že na nás čekají lodě.
A kam vás vezmou?
Do nové Uppsaly za mořem.
Jmenuje se Jomsborg.
- Tři mince, pohane. - Musíme jít.
Rychle. Musíte vyplout, zmeškáte odliv.
Děkuji.
Dva se ještě vejdou!
Na loď. Nastup si.
Amen.
Nedotýkejte se té hostie, je otrávená. Stráže, zastavte ho!
Zastavte ho! Stát!
Zastavte toho muže!
Zastavte ho! Ať nám neuteče!
Chyťte ho!
Okolo!
- Za ním! - Zadržte ho!
Zastavte ho!
Chyťte ho!
Tudy!
Kde je?
Kam teď?
Tady dole! Rychle!
Odveďte ho do cely.
Viděl jsem je.
Určitě jsou to oni?
S Haraldem jsem bojoval v Londýně.
Poznám ho.
A lidi kolem té ženy jí říkali Strážkyně víry.
Kde jsou?
Ne. Ale můžu vás tam vzít, když mi zaplatíte.
Nemohlas jim nijak pomoct.
Nemůžu ani přiznat, kdo jsem.
Hledají u mě podporu, a místo ní
jim dávám pochyby.
A to bych měla být Strážkyně víry.
Jednou
to tak nebude.
Hodně štěstí, synu.
Ještě jedna.
Musíš jít.
Buď hodný.
Posaď se.
Ať je na tebe otec hrdý.
A já taky.
Jistě, dědečku.
Věř Olafovi.
Ochrání tě, než se já nebo tvůj otec vrátíme.
Budu.
Výborně.
Budu ctít svůj slib.
Já také.
Věříš Olafovi?
Nemusím mu věřit.
On musí věřit mně.
Neměla jsem tě poslouchat.
Poslouchalas vlastní ambice, ne mě.
Jestli máš ještě další názory na moc, nech si je pro sebe.
Tady jsi velmi mocná žena.
Jsi královna regentka ve velké zemi.
Dokud mě i mého syna nezabijí jarlové.
To se nestane. Nedopustím to. Věř mi.
Mám ti věřit?
Ne, už nikdy.
Uvidíme.
Olafe!
Co je?
Víme, kde je princ Harald.
Lovci odměn po něm jdou.
Výborně. Připravte se na cestu. Svolej muže.
Vaše Výsosti.
Jste připraven na první lekci?
Výborně. Slibuji, že na ni nikdy nezapomenete.
Teď!
Leife!
- O co tu jde? - Šli po vás.
Musíme jít.
Olaf nebude daleko.
Pojďte. Musíme odtud pryč.
Pojďme.
Proč jste šli do Kattegatu?
Abych Vidlího vouse informoval o Knutově příslibu.
Na to je pozdě. Už z Kattegatu odjel.
Králem ustanovil svého vnuka.
Sveina? Knutova syna?
Ano. A Olafa ustanovil jeho ochráncem.
Tak proč jdeme tímto směrem? Musím bratra konfrontovat!
Haralde, ti muži byli lovci odměn.
Olaf na vaše hlavy vypsal odměnu.
Pro vás není nikde bezpečno. Musíme jít.
Ještě je teplý. Nemůžou být daleko.
Sem vedou dva páry stop.
Další pár se k nim připojil a dále vedou tímhle směrem.
Míří k pobřeží.
Pojďme!
Vstupte.
Odpusťte, Výsosti.
Chci se zeptat, zda něco nepotřebujete.
Co jsme se dozvěděli od útočníka?
Velmi málo, ale to napravíme.
Pro vaše bezpečí jsem ke všem vchodům umístil další huskarly.
Děkujeme, pane hrabě.
Ano, děkujeme.
Omlouvám se za nedůvěru.
Můj manžel vám bude zavázán.
Já jsem stále zavázán jemu.
Dobrou noc všem.
Změnil ses.
- Nic se nezměnilo. - Ale ano.
Máš v očích jiný výraz.
Chlad.
Už jsem ho viděla
u otce, ale u tebe ještě nikdy.
Jdeme do Novgorodu.
- Do Novgorodu? Na Rus? - Ano.
Vládne tam můj strýc Jaroslav.
Vysvětlím mu, že Vidlí vous porušil přísahu.
Podpoří mě.
Novgorod je odtud daleko.
Jakou máme jinou možnost? Život na útěku?
Pokud mám mít šanci získat, co je po právu mé,
musím tam jít a shromáždit proti Olafovi vlastní vojsko.
Leife Erikssone!
Počkej! Jsem přítel.
Znám ho z Kattegatu. Vyptával se na tebe.
- Co jí chceš? - Jsem Jorundr.
- Na to se neptal! - Jsem jómsviking.
- Co to má být? - Piráti.
- Námořní lupiči. - Věříme postaru.
Prosím, chci vám pomoct,
ale jestli chcete přežít, musíte všichni se mnou.
Nikam s tebou nepůjdeme.
- Co je to? - Skuldova síť. Pavučina osudu.
Už jsem to znamení viděla.
Věřím, že tu má své poslání.
Nic o něm nevíme.
Veď nás.
Ti všichni věří starému náboženství?
Ano, uprchli křesťanským čistkám.
- Když nás tu najdou, jsme v pasti! - Připlujeme dříve.
V téhle mlze ne. V té nikdo nevyplouvá.
My ano. Známe zdejší mlhu i proudy.
Počkejte tady.
Nemůžeme tady zůstat.
Je to příliš nebezpečné.
Neopustím ty lidi.
Jestli tady povedu svůj poslední boj,
budiž.
Povedu ho s tebou.
Gróňané.
Není to s vámi lehké.
- Pojďte, ukryjeme se. - Musíme se schovat!
- Rychle! - Pospěšte si!
Prosím!
Všechno bude dobré.
Viděla jsem tě s někým mluvit.
Byla to Liv?
Ano.
To jsem si myslela.
Co ti řekla?
Abych opustil svůj hněv.
Ano, to zní jako ona.
A proč je tu s tebou, a ne ve Valhalle?
Protože
když umírala, chtěla, abych jí slíbil, že se tam setkáme.
Neslíbil jsem to.
Proč ne?
Protože už nevěřím, Freydís.
Možná to není tak, že Liv nechce tebe nechat jít,
ale že ty nechceš nechat jít ji.
A teď
bych ti chtěla něco říct.
Čekám dítě.
Ví to Harald?
Ne.
A musíš mi slíbit…
- Slib, že mu to neřekneš. - Proč ne?
Protože nemůžu mít dítě,
které jednou bude vládnout křesťanskému národu.
Myslíš, že by to vyžadoval?
Ne.
Protože to nedovolím.
Myslíš na svého bratra.
Nevlastního.
Nevím, proč se cítím zrazený.
Já zradil jeho.
Ale je těžké
takhle Norsko opustit.
Osud, po kterém toužím celý život.
Odjíždíš, ale nevzdáváš se.
Vím, že jednou tu budeš kralovat.
Je to tvůj osud.
Ale můj ne.
Já vím.
Ani bych nebyla dobrou královnou.
S tím nesouhlasím.
Už jsi skvělá královna.
Vidím to v očích lidí, když jsou s tebou.
Nerozumím proč.
Já ano.
Je to tvůj dar.
Našli jsme je.
- Už jedou! - Na břeh! Utíkejte!
- Rychle! - Běžte rovně!
Na břeh! Rovnou do vody!
Rychle!
Utíkejte! Běžte! Rovnou k vodě!
Jen dál! Běžte!
Nemáme kam jít!
Jdou do nicoty!
Žádné slitování!
Všechny je pobijte!
- Do člunů! - Do člunů!
Nastupte! Rychle! Tlačte!
Tlačte!
Ne!
Sledujte, jak to hoří!
Přišli jsme pro tebe, Freydís.
Pojď s námi do Jomsborgu.
Zvládli jsme to.
Sbohem, bratře.
Mému srdci se nikdy nevzdálíš.
Ani ty mému.
Novgorod je východně.
A já nemám v plánu celou cestu veslovat sám.
Proč ne?
Já myslel, že Gróňané přeplují každé moře.
To ano, ale preferujeme společnost.
Dělej. Opři se do toho zády.
Překlad titulků: Veronika Kubíčková