Liikkukaa!
OLAFIN LEIRI TIE VINGULMÖRKIIN
Missä hän on?
Hei!
Missä Olaf on?
Napattu!
Haaraparta nappasi hänet!
PERUSTUU MICHAEL HIRSTIN VIIKINGIT-SARJAAN
VIIKINGIT: VALHALLA
Nuoleni osui ensin.
Sinä teet ruoan.
Eipäs hätäillä.
Minun nuoleni osui sydämeen.
Sinä paitsi teet ruoan, myös kannat sen.
HÅLOGALAND, NORJA 320 KM KATTEGATISTA POHJOISEEN
Anna, kun vaihdan siteen.
Se tuntuu parantuneen.
Minä olen se, joka arvioi.
Anna, kun katson.
Haava on ummessa.
Ja tulehdus on poissa.
Minähän sanoin.
Se ei ole täysin parantunut.
Mutta tarpeeksi, jotta voin mennä Kattegatiin.
Kääri sinä se.
Freydís.
En voi jäädä ikuisesti.
Minun on tavattava Haaraparta ja vaadittava oikeuttani.
Oletatko, että hän vain antaa Norjan sinulle?
Knuut vannoi valan minulle.
Niin, mutta hänen isänsä ei.
Haaraparta ei tuonut armeijaa Kattegatiin taatakseen sopimuksenne.
Hän ymmärtää, kun selitän hänelle.
Hän jahtaa Olafia!
Luuletko, ettei hän jahtaa myös sinua?
Sitä paitsi emme tiedä mitään Kattegatin tilasta -
tai kuka on elossa.
Juuri siksi on palattava.
En pelkää Haarapartaa.
Ehkä sinun pitäisi.
Mitä sitten tekisit?
Pysyisitkö täällä erämaassa?
Kyllä.
Tai uudessa paikassa.
Miksi en kasvattaisi lapsia rauhan keskellä sodan sijaan?
Koska lasteni on tarkoitus hallita Norjaa -
eikä piileksiä erämaassa!
Sinun lastesi?
Meidän lastemme.
Jos meitä siunataan.
Freydís,
minun täytyy palata takaisin.
Sinä tiedät sen.
Ja haluan sinun tulevan mukaani.
Tiedän, että paluu on riski, mutta minun täytyy.
Olafin on maksettava teoistaan.
Tule. Ole kiltti.
Meidän täytyy jatkaa.
Äiti!
Tervetuloa Kattegatiin! Eikö olekin upea?
Se on mahtava.
Kuolema olisi liian hyvä sinulle. -Tulkaa, Teidän Korkeutenne. Mennään!
Sitä sinä olet!
LONTOO
Huomenta, Ylhäisyys.
Laiva saapui tänä aamuna tuoden uutisia Tanskasta.
Kuningas Knuut ilmoittaa voittaneensa kaksi isoa taistelua vendejä vastaan.
Onko tietoa hänen paluustaan Englantiin? -Ei vielä, Ylhäisyys.
Hän lausuu jälleen huolensa turvallisuudestanne.
Kirjoitan kirjeen vakuuttaakseni, että olen turvassa,
ja lähetän sen mukanasi.
Mieheni ei olisi huolissaan turvallisuudestani,
ellet antaisi hänelle syytä.
Annan syyn, koska työni on turvata teidät -
sekä Lontoo hänen poissa ollessaan.
Olen kuullut asioita kapakoissa.
Minua ei huoleta se, mitä olet kuullut kapakoissa.
Turvallisuutemme on hyvä.
Huskarlit eivät päästäisi uhkaa muurien sisälle,
ja vakuutan Knuutin siitä kirjeessäni.
Miksi lähdet?
Kuningatar ei etsi minua ainakaan tuntiin.
Ennen kuin Knuut palaa ja antaa siunauksensa,
meidän on salattava nämä vierailut kuningattarelta.
Jos hän saisi tietää, hän lähettäisi sinut pois.
En kestäisi sitä.
Huolitko aidosti hänen turvallisuudestaan?
Kaikkien meidän.
Kuningas on Tanskassa, Haaraparta Kattegatissa.
Uhkat ovat aina läsnä. -Mutta kapakoista.
Eivät kai ne ole uskottavia.
Minulle kaikki uhkat ovat.
Kun on menettänyt kaiken, kuten minä,
sitä ottaa tavaksi varautua pahimpaan,
jotta se ei ikinä toistuisi.
Sinun on totuttava siihen minussa.
Tällainen minä olen.
Se ei jätä paljon tilaa onnelle.
Mistä unelmoit? -Unelmoin?
Niin. Sinun toiveesi.
Kun suljet silmäsi,
miten näet meidät 20 vuoden päästä?
Näen monta lasta.
Ja sinä rakastaisit heitä, puhtaasti.
Ja he kasvaisivat ilman tuntemaani pelkoa.
Isona ripottelisin heidät ympäri maan,
kunkin omaan valtakuntaansa kukoistamaan.
Paitsi vanhimman.
Hän olisi erityinen.
Mahtava soturi, hyvin koulutettu ja viisas.
Ja joku päivä -
myös kuningas.
Englannin kuningasko? -Niin.
Kumpikaan perheistämme ei ole kuninkaallinen.
Ja vaikka ne olisivatkin,
kuningattaren ja Ethelredin pojat -
ja Knuutin omat lapset -
tekisivät unelmasta mahdottoman.
Kysyit minun unelmastani.
Ovatko ne ikinä mahdottomia?
Mitä näit?
Minä…
Luulin nähneeni suden,
mutta erehdyin.
Niinkö?
Vaikkei se ollut täällä, saatoit silti nähdä sen.
Tunsitko olosi uhatuksi?
En, vain -
pelästyneeksi, yllättyneeksi.
Hyvä.
Muista se.
Miksi? Mitä se tarkoittaa?
Merkit, joita epätoivoisesti etsit, ovat kaikkialla, Freydís,
jos vain luottaisit siihen, mitä näet ja tunnet.
Olen väsynyt näihin arvoituksiin tulevaisuudesta.
Et vastaa mihinkään.
Tämä on rauhaisa paikka,
mutta huudot, joilta pakenet, eivät ole lakanneet -
vain siksi, koska et niitä kuule.
Oletko kunnossa?
Mitä sinä teet?
Menen Kattegatiin kanssasi.
Sait hyvän paikan näytökseen.
Sanovat, että Sven Haaraparta aikoo hirttää Olafin.
Hirttäminen, englantilainen perinne.
Pitäisi olla verikotka.
Se on kunnon viikinkiteloitus.
Toisaalta monet vanhoista tavoista ovat katoamassa.
Mene pois.
Olet Leif Erikinpoika, eikö?
Freydísin veli.
Nimeni on Jorundr.
Juotavaa?
Ei.
Tuleeko siskosi katsomaan teloitusta?
Mitä sinä välität?
On yhä monia, jotka pitävät häntä Uppsalan viimeisenä tyttärenä.
Hän halunnee varmistaa, että kristitty tyranni Olaf Haraldinpoika -
saa ansaitsemansa.
Hän saa ansaitsemansa.
En halveksi mitään yhtä paljon kuin petturia.
Ja sinä, Olaf Haraldinpoika…
Sinä olet petturi.
En ole.
Knuut toimi selkäni takana -
ja lupasi veljelleni sen, mikä on minun oikeuteni!
Minulla oli täysi oikeus.
Sinulla ei ole oikeuksia.
Norja ei koskaan ollut otettavissasi,
mutta kokosit salaa armeijan.
Juonit toisten kanssa riistääksesi sen poikani valtakunnasta.
Pitäisi tappaa sinut.
Tapa minut!
Mutta säästä minut saarnaltasi.
Mutta en aio tappaa sinua.
On muita suunnitelmia.
Ei!
Knuut on jumissa sotimassa Tanskassa ja minun on mentävä sinne.
Asetan pojanpoikani Svenin -
Norjan kuninkaaksi.
Svenin?
Hän ei selviä kuukautta ennen kuin jaarlit tappavat hänet.
Eivät he niin tee.
Koska sinä suojelet häntä.
Jos luulet, että rupean sen pojan vartijaksi -
vain pelastaakseni henkeni, olet typerys.
Mieluummin kuolisin.
Niin, tiedän sen.
Siksi et pelastakaan omaa henkeäsi.
Isä.
Odota!
Magnus!
Tässä tarjoukseni.
Suojele pojanpoikaani, ohjaa häntä kuninkaana,
viikinkinä, miehenä,
suojele häntä kuin omaa vertasi vihollisia vastaan,
ja teen saman sinun pojallesi.
Jos teet tämän,
lupaan, että kun aika koittaa,
Norjan kruunu,
vaikkei se ikinä enää ole sinun,
päätyy hänelle.
Mutta…
Jos Svenille tapahtuu mitään…
Lupaatko minulle?
Ylhäisyys.
Tein mitä tein… -Kyltymättömän ahneutesi tähden!
Se oli oikeuteni vaimona.
Sinä uhkasit poikani valtakuntaa!
Mutta ennen kaikkea asetuit minua vastaan!
Minun sietäisi tappaa sinut.
Sen sijaan -
tästä tulee uusi kotisi.
Tästä? Kattegatista?
Kyllä, Kattegatista! Miksi luulet, että toin sinut tänne?
Hakemaan poikani ja palaamaan Jellingiin.
Muita suunnitelmia.
Olet tuonut minut maailman reunalle!
Aelfgifu!
Ole kiitollinen, että olet yhä tässä maailmassa!
Kattegatin väki!
Kutsuin teidät tänne julistaakseni,
että pojanpoikani Sven Knuutinpoika -
on uusi Norjan kuningas!
Ja että hänen äitinsä,
Tanskan kuningatar Aelfgifu,
jää tänne Kattegatiin hänen sijaishallitsijakseen.
Ja varmistaakseni, että Kattegat pysyy turvassa ja suojattuna,
olen asettanut jaarli Olaf Haraldinpojan,
entisen vihollisen,
nykyisen ystävän, kuninkaan suojelijaksi.
Painu kotiin! Petturi!
Tänään ei suoriteta teloitusta.
Kiitos, kuningas Haaraparta.
Pettyneitä?
Kyllä!
Sitten meidän on muutettava asia.
Ystävät!
Kattegatia uhkaa sen vanha liittolainen.
Veljeni, Harald Sigurdinpoika,
hän uskoo olevansa Norjan laillinen kuningas -
ja on vakuuttanut pakananoita -
Freydís Erikintyttären kannattamaan tätä tavoitetta.
Tällä hetkellä he -
kokoavat suurta pakana-armeijaa tappaakseen kristittyjä -
ja marssiakseen kohti Kattegatia!
Mutta en anna sen tapahtua.
Mitä aiot tehdä?
Tämä arkku ja kaksi samanlaista -
sille miehelle tai perheelle, joka tuo minulle heidän päänsä!
Kiirehtikää.
Äiti, se on hän.
Hän se on.
Näetkö?
Meidän täytyy mennä. Tule nyt. Tule.
Mene alas. -Tulimme merimatkaa varten.
Minne he menevät?
Maksakaa ensin. -Katso! Sanoin, että se on hän!
Sinä se olet, eikö?
Kuka? -Sinä olet Freydís!
Uskon Säilyttäjä, eikö vain?
En tiedä, ketä tarkoitat.
Mutta näin kilpikoetuksesi Kattegatissa.
Tunnistan miekkasi!
Tulit auttamaan meitä, vai mitä?
Ei.
Anteeksi, mutta olet väärässä.
Tule, täytyy kiirehtiä veneille.
Minne menette?
Kåre tuhosi kylämme ennen Kattegatin kukistumista.
Nyt kristityt jaarlit estävät jälleenrakennuksen.
Etsimme uuden kodin.
Nuo veneet eivät ole merikelpoisia.
Jos nousee myrsky, hukutte avovesille.
Kuulimme, että laivat odottavat meitä.
Ja vievät teidät minne?
Uuteen Uppsalaan meren tuolle puolen.
Nimeltään Jomsborg.
Kolme lanttia, pakana. -Pitää mennä.
Äkkiä! Muuten myöhästytte nousuvedestä.
Kiitos.
Kaksi mahtuu vielä!
Tuohon veneeseen. Kyytiin.
Aamen.
Älkää, öylätti on myrkytetty. Vartijat, pysäyttäkää hänet!
Pysäyttäkää hänet. Seis!
Pysäyttäkää tuo mies!
Pysäyttäkää! Hän ei saa paeta!
Napatkaa hänet!
Mene ympäri!
Ottakaa kiinni! -Pysäyttäkää!
Pysäyttäkää mies!
Napatkaa hänet!
Tätä tietä!
Missä hän on?
Mihin suuntaan?
Tuonne! Tulkaa!
Viekää hänet selliin.
Olen nähnyt heidät.
Oletko varma heistä?
Taistelin Haraldin kanssa Lontoossa.
Tunnen hänet näöltä,
ja väki naisen ympärillä kutsui häntä Uskon Säilyttäjäksi.
Missä he ovat?
Ei. Mutta voin viedä sinut sinne maksua vastaan.
Et voinut auttaa heitä mitenkään.
En voinut edes myöntää, kuka olen.
He odottavat minun opastavan, mutta -
annankin epäilystä.
Ja minun kuuluisi olla Uskon Säilyttäjä.
Jonain päivänä -
asiat ovat toisin.
Onnea matkaan, poika.
Vielä yksi.
Aika lähteä.
Ole kiltisti.
Istu paikallesi.
Tee isästäsi ylpeä.
Tee minusta ylpeä.
Kyllä, isoisä.
Luota jaarli Olafiin.
Hän suojelee sinua, kunnes isäsi tai minä palaamme.
Sen teen.
Hyvä poika.
Kunnioitan lupaustani.
Kuten minäkin.
Luotatko Olafiin?
Minun ei tarvitse luottaa.
Hänen täytyy.
Ei olisi pitänyt kuunnella sinua.
Kuuntelit kunnianhimoasi, et minua.
Jos sinulla on lisää ideoita vallasta, pidä ne vain itselläsi.
Olet väkevä nainen täällä, Aelfgifu.
Olet mahtavan maan sijaishallitsija.
Kunnes sen jaarlit murhaavat minut ja poikani.
Niin ei tapahdu. En anna sen tapahtua. Luota minuun.
Sinuun?
Ei, en enää ikinä.
Saa nähdä.
Olaf!
Mitä nyt?
Tiedämme prinssi Haraldin olinpaikan.
Häntä jahdataan.
Selvä. Valmistaudu seuraamaan. Kokoa miehet.
Teidän Korkeutenne.
Valmiina ensimmäiselle oppitunnille?
Hienoa. Lupaan, että ette unohda sitä.
Menkää!
Leif!
Mitä tämä on? -He jahtasivat teitä.
Täytyy mennä.
Olaf ei ole kaukana.
Tulkaa. Täytyy päästä pois täältä.
Mennään.
Miksi palaatte Kattegatiin?
Tapaamaan Haarapartaa ja kertomaan Knuutin lupauksesta.
Liian myöhäistä. Haaraparta lähti Kattegatista -
ja asetti pojanpoikansa kuninkaaksi.
Svenin? Knuutin pojanko?
Kyllä, ja teki Olafista hänen suojelijansa.
Miksi tämä suunta? Minun on palattava ja kohdattava veljeni!
Harald, nuo miehet olivat palkkionmetsästäjiä.
Olaf asetti palkkion sinun ja Freydísin päille.
Ette ole turvassa missään. Täytyy pysyä liikkeessä.
Yhä lämmin! He eivät ole kaukana.
Kahdet jäljet johtavat tänne.
Toiset liittyvät niihin ja johdattavat tuohon suuntaan.
He suuntaavat rannikolle.
Mennään!
Sisään.
Anteeksi, Ylhäisyys.
Tarkistan, tarvitsetteko jotain.
Mitä salamurhaajasta on selvinnyt?
Niukasti, mutta selvitämme asian.
Asetin lisää huskarleja oville kaikkien teidän turvaksi.
Kiitos, jaarli Godwin.
Niin, kiitos.
Anteeksi, etten luottanut sinuun.
Mieheni on sinulle velkaa palatessaan.
Olen yhä hänelle velkaa, Ylhäisyys.
Hyvää yötä kaikille.
Olet muuttunut.
Mikään ei ole muuttunut. -Kyllä on.
Silmissäsi on katse.
Kylmyys.
Olen nähnyt sen ennen.
Isällä, mutta en ikinä sinulla.
Menemme Novgorodiin.
Novgorodiin? Russien luoko? -Kyllä.
Setäni Jaroslav hallitsee siellä.
Kerron hänelle, että Haaraparta on valapatto.
Hän tukee asiaani.
Novgorodiin on pitkä matka.
Mitä muita vaihtoehtoja on? Elämä paossa?
Jos aion ottaa, mikä minulle kuuluu,
minun on mentävä Novgorodiin ja koottava armeija Olafia vastaan.
Leif Erikinpoika!
Odota! Olen ystävä!
Tunnen tämän miehen Kattegatista. Hän kyseli sinusta.
Mitä haluat hänestä? -Olen Jorundr.
Et vastannut! -Olen jomsviikinki.
Mikä se on? -Merirosvo.
Merten varas. -Uskomme vanhoihin tapoihin.
Haluan auttaa teitä,
mutta jos tahdotte selvitä, teidän on tultava mukaani.
Emme mene mihinkään kanssasi.
Mikä tämä merkki on? -Skuldin verkko. Kohtalon lanka.
Olen nähnyt sen aiemmin.
Uskon, että hän on täällä syystä.
Emme tiedä hänestä mitään.
Opasta meitä.
Uskovatko he kaikki vanhoihin tapoihin?
Kyllä. He pakenivat kristittyjen puhdistusta.
Jos Olaf löytää meidät, olemme ansassa! -Veneet saapuvat ensin.
Ei tässä sumussa. Kukaan ei seilaa tässä säässä.
Me seilaamme! Tunnemme sumun ja vuoroveden täällä.
Odota meitä.
Emme voi viipyä täällä.
Se on liian vaarallista.
En jätä näitä ihmisiä.
Jos tämä on oleva viimeinen taistoni,
olkoon sitten niin.
Pysyn rinnallasi.
Grönlantilaiset.
Ette tee tästä helppoa.
Tulkaa. Mennään pois näkyvistä. -Piiloudutaan tänne!
Nopeasti! -Tulkaa, äkkiä!
Pyydän! -Piiloon.
Kaikki kääntyy hyväksi.
Puhut jonkun kanssa.
Onko se Liv?
On.
Niin ajattelinkin.
Mitä hän sanoo?
Kehottaa päästämään irti vihasta.
Kyllä. Se kuulostaa häneltä.
Miksi hän on täällä kanssasi Valhallan sijaan?
Koska -
kuollessaan hän pyysi lupaamaan, että tapaisin hänet siellä.
Enkä voinut.
Miksi et?
Koska en enää usko, Freydís.
Ehkä se ei ole Liv, joka ei päästä sinusta irti,
vaan sinä, joka et päästä hänestä.
Nyt -
minun on jaettava jotain kanssasi.
Odotan lasta.
Tietääkö Harald?
Ei.
Ja sinun on luvattava…
Sinun on luvattava, ettet kerro. -Miksi ei?
Koska en voi saada lasta,
joka olisi joku päivä kristityn kansan hallitsija.
Edellyttäisikö Harald sitä?
Ei.
Koska en salli sitä.
Ajattelet veljeäsi.
Velipuolta.
Miksi koen itseni petetyksi?
Minä petin hänet.
Mutta on niin vaikeaa -
jättää Norja tällä tavoin.
Kohtalo, jota olen ajatellut koko elämäni.
Sinä lähdet, mutta et anna periksi.
Tiedän, että jonain päivänä olet tämän maan kuningas.
Se on kohtalosi.
Mutta ei minun.
Tiedän.
En edes olisi hyvä kuningatar.
Olen eri mieltä.
Olet jo upea kuningatar.
Näen sen väkesi silmissä, kun he ovat kanssasi.
En ymmärrä miksi.
Minä ymmärrän.
Se on sinun lahjasi.
Löysimme heidät.
He tulevat! -Rantaan! Juoskaa! Menkää.
Menkää! -Menkää suoraan!
Rantaan! Suoraan! Äkkiä!
Nopeasti!
Juoskaa! Menkää! Suoraan!
Jatkakaa! Menkää!
Ette pakene!
Eivät pääse pois!
Ei armoa!
Tappakaa kaikki!
Veneille! -Veneille!
Kyytiin! Menkää! Työntäkää!
Työntäkää!
Ei!
Katsokaa, miten se palaa!
Tulimme noutamaan sinut, Freydís.
Liity mukaamme Jomsborgiin.
Selvisimme.
Hyvästi, veljeni.
Olet aina lähellä sydäntäni.
Niin sinäkin.
Novgorod on idässä.
En ajatellut soutaa koko matkaa yksinäni.
Miksi et?
Luulin, että grönlantilainen ylittää meren kuin meren.
Kyllä, mutta mieluummin seurassa.
Anna mennä. Käytä selkääsi.
Tekstitys: Laura Jalkanen