KONSTANTINOPEL
Harald!
Sådan ser hæder ud, mine venner!
Hvad?
En heltemodtagelse! Tag den med ro.
Harald!
Almægtige Hersker, tildel disse soldater dine hellige engle,
vogt over dem, og skænk dem din beskyttelse.
-Amen! -Amen!
I dag hilser vi min elskede hær velkommen hjem
og fejrer deres storslåede sejr på Sicilien!
Jeres sønners sejr,
sønner af verdens mægtigste folk,
Konstantinopels folk.
Et imperium, der strækker sig fra Alperne til Asien!
Jeg præsenterer min kone, kejserinde Zoe.
Georgios Maniakes og Harald Sigurdsson,
I er i sandhed sønner af Konstantinopel.
Vi står i gæld til jer.
Som belønning for jeres sejr på Sicilien
skænker vi jer titlen, Spatharokandidatos,
en kejserlig krigers højeste udmærkelse, hvilket afspejles i jeres nye uniform.
De er jeres helte!
Du er tilbage.
Giv mig William.
Jeg er hans slægtning. Du har intet krav på ham.
Jeg har hertugens bemyndigelse. Han overlod ham til mig.
Hans far er død! Han er hertug nu. Han tilhører denne familie.
Du tænker kun på hans titel.
Han bliver her.
Rejs dig, William. Du skal med mig hjem.
Will… Det er Alfred.
Jeg skulle vække dig, når de kom.
De er her nu.
Havde du mareridt igen?
Nu skal du møde mit mareridt.
BAYEUX-SLOTTET I NORMANDIET
Luk portene.
-Min kære søster… -Richard.
-Kong Knud… -Richard.
Velkommen til mit hjem.
En fornøjelse.
Jeg håber, Deres rejse til Rom var givtig.
Det var den.
Men udmattende.
Det er godt at være tæt på mit hjem.
Jeg er spændt på at se drengene.
-Mor! -Alfred!
Du er vokset.
Jeg var for længe væk.
Hvordan var Rom? Mødte du paven?
Ja. Jeg skal nok fortælle dig det hele.
Hvor er din bror?
Jeg er her.
Hvor du efterlod mig.
Edward, hils ordentligt på Englands konge.
Min herre… Det er længe siden.
Ja.
Du er lige så høflig, som jeg husker.
Deres Højhed, lad mig præsentere William, hertug af Normandiet.
Deres Højheder. Velkommen til Normandiet.
Du kan ikke huske mig, men jeg er din grandtante, Emma.
Og jeg er hertugens vogter, Walter, hans morbror.
Jeg regerer for ham, indtil han bliver myndig.
Det er en fornøjelse at møde Dem.
Jeg vil gerne udvide vores uldhandel
til kontinentet.
-Mor. -Tak.
Findes bedre hjælp end vores slægtninge?
Normandiet behøver ikke engelsk uld.
Jeg hører noget andet.
Måske hørte du forkert.
Måske skal vi høre Hans Nådes mening.
De virker som en begavet ung mand.
Måske bør jeg vente et år på Deres indsættelse
og forhandle med Dem.
Min onkel taler for mig.
Hvis England sænkede prisen på sit uld,
får Normandiet måske brug for det.
Drengen har gjort ham fed og rig.
England behøver ikke sænke prisen.
Han kontrollerer Normandiet nu. Han rager til sig.
William fylder snart 15. Så genvinder han sin magt.
Han kommer snarere ud for et uheld forårsaget af hans betroede vogter.
Så bliver hertugdømmet Walters.
Jeg er bange for, at Rollos blod ikke flyder i hans årer.
Måske.
Eller måske venter han på rette tid.
Hvad med dig?
Jeg tænker på mine sønner, og hvad der skal blive af dem.
Fortæl din stedfar, hvad du så.
Normannisk uld er fremragende.
Jeg tænker på fremtiden.
DANMARK - MIDSOMMER
Ægtemand!
Gytha! Hvad laver du her?
Var du ikke i Roskilde?
Jo, men jeg ville ikke gå glip af midsommerfesten.
-Far! -Harold! Tostig!
Hvad bringer dig hid?
Knud bad mig levere betingelserne for aftalen i Rom til sin far.
Tveskæg er her ikke.
Han og bedstemor tog til vandfaldet
for at ofre til Landvættir.
Hvad er det? En kirke?
Nej. Landvættir er de ånder, der beskytter dette land.
Her troede jeg, vi var gudfrygtige kristne.
Kom. Der er en, du skal møde.
Harefod! Kom og mød min mand.
Det er prins Harald Harefod, kong Knuds søn.
Harefod, det er min mand, jarl Godwin.
Lige den mand, jeg håbede at se.
Virkelig?
Og du er nøgen.
Kom ind.
Gytha fortæller, at min far lytter til dig.
Det er godt, for jeg vil være Englands næste konge.
England?
Du er vel klar over, at der er flere foran dig i arvefølgen?
Din bror Svein, Knud og Emmas søn Hardeknud
og Edward og Alfred fra hendes ægteskab med Æthelred,
De bekymrer mig ikke.
Det burde de måske gøre.
Derfor har jeg brug for dig.
Hvad skal jeg gøre, så det lykkes?
Tøj ville være en god start.
Hvorfor vil du ikke modtage kejserens hyldest sammen med dine venner?
Fordi jeg var ansvarlig for noget, der ikke bør fejres.
Hvad mener du?
Viden.
Jeg har brugt syv år på at finde den.
Jeg for vild.
Hvad vil du gøre?
Finde stedet, hvor jeg kendte mig selv.
Kejserinde.
Jeg har aldrig set så meget guld på ét sted før.
For du har aldrig besøgt det kejserlige palads.
-Kejserinde. -Kejserinde.
Det er godt at se jer. Hvor er Leif?
Vi har ikke set ham, siden vi overtog byen.
Han er Leif. Han har sin egen slagplan.
Jeg husker slet ikke den Elena, vi kendte på Dnepr.
Heller ikke jeg. Men jeg kan huske de gode tider sammen.
Ja.
Kejserinde.
Spatharokandidatos.
De ser smuk ud.
Ægteskab klæder Dem.
Med alle Deres sejre
ønsker De da stadig at vende tilbage til Norge?
Mine ønsker har aldrig ændret sig. Det er min skæbne.
Skæbner kan ændre sig.
Hvad er det her? Harald!
Spatharokandidatos, De må komme med os.
Beklager dramatikken, men ingen må vide, hvor vi befinder os.
Kan jeg stole på dig, Harald Sigurdsson?
Jeg har vist fortjent den tillid.
Så træd ind i kejserens kælder.
Skattene fra århundreders erobringer.
Et vidunderligt syn.
Du skal ikke blot kigge på det.
Det er dit.
En flere hundrede år gammel tradition.
Alt i disse rum er dit.
Men som i livet
får du kun en vis rum tid.
Kom, Zoe.
Vi lader Harald vælge.
Du behøver ikke vælge. Det hele kan blive dit.
Dronningen bliver stærkere.
At sende mig hertil var nok hendes påfund.
Og nu Harefod?
Konge af England?
Er du færdig?
Knud vil altid behøve dig.
Du skal bare minde ham om det en gang i mellem.
Du er ikke længere hans tjener.
Du er familie.
Jeg ved nu ikke.
Noget er anderledes denne gang
med Emma.
Tal ikke om Emma.
-Vendere! -Vendere!
Vi bliver angrebet! Løb!
Vendere!
Find drengene! Bliv midt i lejren!
Tostig! Harold!
Nej!
Gytha!
Flygt!
Mor!
Min bror.
Jeg har opmagasineret det hele. Du har nu råd til to hære.
Er det stadig planen?
Jeg har ikke glemt mit mål.
Det glæder mig.
Jeg troede, Romanos ville fængsle dig for at tale med Zoe.
Tænk ikke på mig, Kaysan.
Sig mig…
Har du set Leif?
Ikke siden vi indtog byen.
Skal jeg finde ham?
Nej.
Det gør jeg selv.
Leif!
Leif?
Hvad laver du?
Du kæmpede for det her.
Hvor end vi rejste, var det din belønning.
Jeg ville bruge min viden til at gøre verden bedre.
Den er kun blevet værre.
Hvad der skete i Siracusa, var ikke din skyld.
Hvis skyld var det?
Hvem opdagede, at elementerne kunne skabe sådan en ild?
Hvem udviklede et leveringssystem til den rædsel?
Hvad ville Mariam tænke?
Hun ville være skuffet.
Ja. Den sidste.
Den sidste.
Der er ingen vej tilbage herfra.
Du er den sidste…
Uppsalas sidste datter.
Du må overleve.
Harald!
Han er stadig i live. Stígr er hos ham.
Frejdis…
Hvordan går det?
Han er stærk.
Ligesom sin mor.
Guderne være lovet. Du er vågen.
Vi troede, du var død.
Bliv her. Guderne våger over dig.
Hvor mange er døde?
Mindst halvdelen.
De fleste af de ældre.
De sunde, som overlevede, er svage.
Giften var i det mel, vi købte i Kattegat.
Glimrende strategi.
Jomsborg var blevet så svær at angribe, at de måtte finde nye veje.
Hvem stod bag?
Det finder vi nok snart ud af.
De må være nysgerrige efter at se, om planen virkede.
Vi skal være klar til deres ankomst.
Klar? Til hvad, Frejdis?
Vi har kun en håndfuld kampklare krigere. Alle er svækkede.
Vi kunne rejse.
Før de ankommer.
Hvorhen? Vi er omringet af kristne til alle sider.
Jeg fik din besked.
Alt, hvad vi nogensinde har gjort,
har vi gjort sammen.
London Bridge…
Kattegat…
Dnepr-floden.
Jeg ønsker ikke at sige farvel.
Vores venskab har ikke ændret sig.
Men det har jeg.
Jeg får ikke brug for dette.
Du skal have det.
Ligesom mig taler det altid sandt.
Det virker kun, hvis du bruger det.
Må det minde dig om din rejse.
Du er den bedste navigatør, jeg har mødt.
Må du finde, hvad du søger.
Jeg burde have forudset det.
Du må ikke bebrejde dig selv.
Jo. Jeg er den udvalgte.
Jeg så for mig et nyt hjem til mit folk.
Jeg kæmpede for dette sted.
Jeg dræbte Olav og andre fjender, der ville ødelægge det, og…
Og nu…
Når jeg behøver guderne mest,
har de berøvet mig min styrke.
Måske ønsker de ikke, at du skal kæmpe.
Det er den, jeg er.
Måske er dette ikke det sidste hjem at kæmpe for.
Måske findes det et andet sted.
Hvor?
Måske Grønland. Dit folk er der.
Der er ingen træer i Grønland.
Det er ikke det, jeg så.
Jeg har ikke svaret. Det har kun du.
Men jeg ved, at der er meget, vi endnu ikke har set.
Det ligger hinsides horisonten
og viser sig kun for dem
med grund og mod til at opsøge det.
Harald!
Noget generer dig.
Mine sønner…
De er som fremmede.
Alfred er den samme, men Edward hader mig for at sende dem hertil.
Havde du efterladt dem i England i mit fravær,
havde de været i fare.
Selv vores ægteskab kunne ikke have beskyttet dem.
Det vidste du.
Jeg kunne have ført dem hjem, da du vendte tilbage.
Men lod være.
Edward hader mig.
Fordi jeg ægtede dig.
For min skyld.
Det uhyre stjal vores fars krone. Jeg er den retmæssige konge.
Han skånede os.
Kalder du det her et liv? Jeg er en konge uden kongerige.
Jeg samler en normannerhær og lægger til land i England.
Så begår du en fejl.
Du er ikke klar.
Du må vente.
Lad ikke din fjende se dig som en trussel. Lad dem glemme dig.
Er det, hvad du gør? Føjer Walter?
Ja.
Og med Gud som mit vidne,
når tiden kommer, tager jeg, hvad der er mit.
Store ord.
Jeg sværger.
Gør du?
Vi tager vores igen.
Vi vælger øjeblikket.
Er det Olavs farver?
Ja.
Men du dræbte ham.
Han havde en søn. Magnus.
Med et dusin krigere kunne vi nemt have sunket dem.
Det ved han.
Hvad gør vi?
Vi forlader Jomsborg.
Forlader? Det er for sent.
Nej. Magnus tog ikke en flåde med,
for han tror, slaget er vundet.
Han har ret. Han skal kun bekæmpe en hær af døde jomsvikinger.
Præcis.
Det er nok til at slå ham.
Rejs ikke tilbage til Norge.
Din fremtid er her.
Du skal bare…
…gribe den.
BASERET PÅ SERIEN VIKINGS AF MICHAEL HIRST
Tekster af: Anders Søgaard