КОНСТАНТИНОПОЛЬ
Гаральд!
Ось як виглядає слава, друзі мої!
Що? Агов!
Це ж героїв вітають! Годі! Розслабся!
Гаральд!
Владико Всемогутній, прийми цих солдатів до ангелів святих Твоїх,
бережи їх силою Твоєю, огорни їх захистом Твоїм.
-Амінь! -Амінь!
Сьогодні ми вітаємо повернення нашої любої армії
та святкуємо їхню вирішальну перемогу в Сицилії!
Перемогу ваших синів,
синів наймогутнішого в світі народу —
народу Константинополя.
Імперії, що простягається від Альп до Азії!
Тепер я представляю вам свою дружину, імператрицю Зою.
Ґеорґіосе Маніакесе… й Гаральде Сіґурдссоне —
ви справжні сини Константинополя.
І ми в боргу перед вами.
В якості винагороди за ваші тріумфальні дії в Сицилії
ми даруємо вам титул спатарокандидатос —
найвищу честь для воїна імперії, статус, втілений у ваших нових обладунках.
Узріть ваших героїв!
Ти повернувся.
ВІКІНГИ: ВАЛЬГАЛЛА
Я прийшов по Вільгельма.
Я його родич. Ви не маєте права лишати його в себе.
Я маю повноваження від герцога, що віддав його під мою опіку.
Його батько помер! Тепер він герцог. Його місце разом із родиною.
Вас хвилює лише його титул.
Він нікуди не піде.
Вставай, Вільгельме. Ти повертаєшся додому зі мною.
Віле… це Альфред.
Ти просив розбудити, коли вони приїдуть.
Вони тут!
Знову наснилося жахіття?
Ну, скоро ти зустрінешся з моїм жахіттям.
ЗАМОК БАЙО НОРМАНДІЯ
Зачиніть ворота!
-Моя люба сестро… -Річарде.
-Королю Кануте… -Річарде.
Вітаю в моєму домі.
Добре бути тут.
Гадаю, ваша мандрівка до Риму була плідною?
Так.
Але й виснажливою.
Добре бути так близько до дому.
Не терпиться побачити хлопців.
-Матінко! -Альфреде!
Ти так виріс.
Так багато часу минуло.
Як Рим? Зустрічалася з Папою?
Так. І розповім тобі про все.
Де твій брат?
Я тут.
Там, де ти лишила мене роки тому.
Едварде, ти маєш як слід привітати короля Англії.
Мілорде… минуло чимало часу.
Справді.
І ти такий же чемний, як і раніше.
Ваша Високосте, дозвольте представити вам Вільгельма, герцога Нормандії.
Ваша Високосте. Вітаю в Нормандії.
Вільгельме, ти не пам'ятаєш мене, але я твоя двоюрідна бабуся, Емма.
А я — опікун герцога, Волтер, брат його матері.
Я правлю за нього, доки він не досягне повноліття.
Я радий зустрічі з Вашими Величностями.
Я хочу розширити нашу торгівлю вовною…
-Іди з Альфредом. -…на континент.
До ваших кімнат! Сюди.
-Мамо. -Дякую.
Хто ж краще за рідню з Нормандії допоможе нам?
Нормандії не потрібна англійська вовна.
Я чув інше.
Певно, вам почулося.
Може, нам варто запитати Його Милість, почути його думку.
Вільгельме, ти схожий на розумного юнака.
Можливо, мені варто зачекати рік до твого повноліття,
а тоді вести перемовини з тобою.
Мій дядько говорить за мене.
Отже, якщо Англія знизить ціну на свою вовну,
то, можливо, Нормандія захоче її.
Він жирує за рахунок хлопця.
Тепер він контролює Нормандію. Обдирає її дочиста.
Скоро Вільгельму виповниться 15. Тоді він зможе повернути свою владу.
Радше з ним станеться нещасний випадок від рук його вірного опікуна.
І герцогство перейде Волтеру.
На жаль, боюся, у його венах замало крові Ролло.
Можливо.
Або, можливо, він чекає свого часу.
Як щодо вас?
Я думаю про моїх синів, і про те, що з ними буде.
Я думаю про їхнє майбутнє.
ДАНІЯ МІДСУМОР
Чоловіче!
Ґіто! Що ти тут робиш?
Я думав, що ти в Роскілле.
Я була там, але не хотіла пропустити свято літнього сонцестояння.
-Батьку! -Гарольде! Тостіґу!
Чому ти приїхав сюди?
Канут попросив мене переказати умови його угоди з Римом його батьку.
Вилобородий не тут.
Він із бабусею пішов до водоспаду,
щоб зробити підношення до ландветте.
Що це? Церква?
Ні. Ландветте — це духи, які захищають цей край.
А я вважав вас усіх побожними християнами.
Ходімо, хочу познайомити тебе з деким.
Заяча Лапо! Ходи сюди й привітай мого чоловіка.
Чоловіче, це принц Гарольд Заяча Лапа, син короля Канута.
Заяча Лапо, це мій чоловік, ярл Ґодвін.
Ґодвіне, саме вас я й хотів побачити.
Справді?
І ви голі.
Заходьте!
Ґіта сказала мені, що мій батько прислухається до ваших порад.
І це добре, бо я хочу бути наступним королем Англії.
Англії?
Вам же відомо, що попереду вас є й інші претенденти на цей престол.
Ваш брат Свен, син Канута й Емми, Гардекнуд,
та їхні діти від її шлюбу з Етельредом, Едвард й Альфред.
Я не переймаюся через них.
Але, мабуть, варто було б.
Саме тому мені потрібні ви.
Скажіть, що мені зробити, щоб це стало можливим?
Ну, вдягнутись було б гарним початком.
Чому ти не зі своїми друзями, не отримуєш похвалу імператора?
Бо я відповідальний за дещо, що не варте святкування.
Що це означає?
Знання.
Я сім років полював на нього.
І втратив себе.
Що ти збираєшся робити?
Знайте останнє місце, де знав, ким був.
Імператрице.
Не пригадую, щоб бачив стільки золота в одному місці!
Бо ви ще ніколи не були всередині імперського палацу.
-Імператрице. -Імператрице.
Рада бачити вас усіх. Де Лейф?
Ми не бачили його з часу в'їзду до міста.
Він же Лейф. Досі планує свій власний шлях.
Я вже й не пригадую ту Елену, яку ми знали на Дніпрі.
Я теж. Але я пригадую гарні часи, які ми мали там.
Я теж.
Імператрице.
Спатарокандидатосе.
Виглядаєш прекрасно.
Шлюб тобі личить.
З усіма твоїми перемогами…
досі хочеш стати королем Норвегії?
Мої бажання ніколи не змінювалися. Це моя доля.
Долю можна змінити.
Що це? Гаральде!
Спатарокандидатосе, маєте пройти з нами.
Пробачте за таємничість, але ніхто не має знати, де це місце знаходиться.
Вам можна вірити, Гаральде Сіґурдссоне?
Гадаю, я заслужив цю довіру.
Тоді увійдіть до сховища імператора.
Скарби, завойовані протягом століть.
Ніколи не бачив такої величі.
Це не для того, щоб дивитися.
А для того, щоб узяти.
Традиція з сивої давнини, щоб вшанувати героя-завойовника.
Будь-що з цієї кімнати може стати вашим.
Але, як і в житті…
вам дано лише обмежений проміжок часу.
Ходімо, Зоє.
Нехай Гаральд обирає.
Ти не маєш обирати. Ти можеш мати все.
Влада королеви стає сильнішою.
Певен, послати мене сюди, як посланця, було її ідеєю.
А ще й Заяча Лапа?
Король Англії?
Закінчив?
Ти завжди будеш потрібен Кануту.
Тобі просто треба нагадувати йому про це час від часу.
І ти більше не його слуга.
Ти частина родини.
Ну, не знаю.
Цього разу дещо змінилося…
в Еммі.
Годі говорити про Емму.
-Венди! -Венди!
На нас напали! Тікайте!
Венди!
Візьми хлопчиків, стань у центрі кола!
Тостіґу! Гарольде!
Ні!
Ґіто!
Тікай!
Мамо!
Мій брате.
Я поскладав усе. Тепер ти можеш придбати дві армії з усім цим.
Ще не передумав?
Я не забув своїх цілей.
Я радий.
Думав, що Романос кине тебе до в'язниці за розмову із Зоєю.
Не переймайся за мене, Кейсане.
Скажи мені…
Ти бачив Лейфа?
З часу в'їзду до міста — ні.
Пошукати його?
Ні.
Я сам.
Лейфе!
Лейфе?
Що ти робиш?
Ти ж за це воював.
То була твоя винагорода за все пережите.
Я хотів використати ці знання, щоб зробити світ кращим.
А зробив тільки гіршим.
Лейфе, те, що сталося в Сиракузах, — не твоя провина.
Тоді чия ж?
Хто віднайшов, як можна змішати усі ті складові задля такого вогню?
Хто розробив спосіб доставки цього жаху?
Що б сказала Маріам?
Вона… була б розчарована.
Так. Остання.
Остання.
Звідси вороття немає.
Ти — остання…
Остання донька Уппсали.
Ти маєш вижити.
Гаральд!
Він досі живий. Стіґ із ним.
Фрейдіс…
Як він?
Він сильний.
Як і його матір.
Хвала богам. Ти прокинулась.
Ми боялися, що втратили тебе.
Скількох ми втратили?
Щонайменше половину.
Більшість старих…
а здорові, що вижили, слабкі.
Отрута була в борошні, яке ми купили в Каттеґаті.
Відмінна стратегія.
Ти зробила Йомсборґ таким неприступним, що вони мусили знайти інший спосіб.
Але хто це зробив?
Гадаю, скоро дізнаємося.
Хто б це не був, їм буде цікаво поглянути, чи спрацював план.
Маємо підготуватись до їхнього прибуття.
Підготуватись? До чого, Фрейдіс?
Лише жменька воїнів може битися, а всі решта — слабкі.
Ми могли б піти.
До їхнього прибуття.
Піти куди? Зусібіч нас оточують християни.
Я отримав твоє повідомлення.
Усе, що ми робили від початку нашої дружби,
ми завжди робили разом.
Лондонський міст…
Каттеґат…
Дніпро.
Я не хочу прощатися.
Наша дружба не змінилася, Гаральде.
Але я мушу.
Там, куди я мандрую, це не потрібно.
Хочу лишити це тобі.
Як і я, воно завжди казатиме тобі правду.
Але воно працює лише якщо використовуєш.
Хай це нагадує тобі, як ти зайшов так далеко.
Ти найкращий відомий мені мореплавець.
Бажаю тобі знайти те, що шукаєш.
Я мала б передбачити це.
Не варто звинувачувати себе, Фрейдіс.
Ні, варто. Я ж обрана.
Мені було видіння нового дому для моїх людей.
Я боролася за контроль над цим місцем.
Я вбила Олафа та інших ворогів, які пробували знищити його і…
І тепер…
коли мені найбільше потрібна допомога богів…
вони вкрали в мене мою силу.
Певно, вони не хочуть, щоб ти билася.
Але в цьому вся я.
Я кажу лише, що, може, це не той дім, за який треба битися.
Може, твоє справжнє місце деінде.
Де?
Може, у Гренландії. Твої люди там.
Там немає дерев, це…
Це не місце з видіння.
Я не знаю потрібної відповіді. Фрейдіс, лише ти знаєш.
Але знаю, що існує багато невідомих місць у світі.
Вони лежать за обрієм
і показуються лише тим,
хто має причину й хоробрість знайти їх.
Гаральде!
Тебе щось турбує.
Мої сини…
Вони наче чужі.
Альфред не змінився, але… Едвард ображений на мене через життя в Нормандії.
Якби ти лишила їх в Англії, коли мене не було,
вони були б у небезпеці.
Навіть наш шлюб не захистив би їх.
Ти це знаєш.
Але я могла б повернути їх назад, коли ти повернувся.
Але не повернула.
Едвард ненавидить мене.
Бо я вийшла за тебе.
Заради себе.
Той дикун поцупив корону нашого батька. Я мав би бути королем зараз.
Він пощадив наші життя.
Називаєш це життям? Я король без королівства.
Я зберу армію норманів і висаджуся в Англії.
Це було б помилкою.
Ти не готовий.
Ти маєш дочекатися свого часу.
Не дозволяй ворогам бачити загрозу в собі. Хай вони краще забудуть про тебе!
Це те, що ти робиш? Завжди погоджуєшся з Волтером?
Так.
І Бог мені свідок,
коли прийде час, я візьму те, що по праву моє!
Хоробрі слова.
Клянуся.
А ти?
Забрати те, що наше по праву.
Обрати слушну мить.
Це кольори Олафа?
Так.
Але ти вбила його.
Він мав сина, Маґнуса.
Якби ми мали хоча б десяток воїнів, легко потопили б їх.
Він знає, що не маємо.
То що нам робити?
Ми йдемо з Йомсборґа.
Ідемо? Уже запізно!
Ні. Маґнус не привів флот,
бо думає, що битву вже закінчено.
Він має рацію. Йому протистоятиме лише армія мертвих йомсвікінгів.
Саме так.
Цього буде досить, щоб здолати його.
Не повертайся до Норвегії.
Тут твоє майбутнє.
Усе, що треба зробити…
узяти його.
НА ОСНОВІ СЕРІАЛУ «ВІКІНГИ» ЗА МАЙКЛОМ ГЕРСТОМ
Переклад субтитрів: Віталій Данмер