‫- 19 הגלריה -‬
‫עם מי היית באותו הלילה, בילי?‬
‫עם ג'נה.‬
‫מה?‬
‫שיקרת לגבי הלילה ההוא.‬
‫נישקת את בילי.‬
‫מה?‬
‫לא… -את נישקת את בילי.‬
‫רק תן לי דקה.‬
‫תפסיקי לשקר. -אני לא משקרת. אני…‬
‫אני לא זוכרת הכול. זה…‬
‫זה רק קטעים וחלקים.‬
‫ואני שונאת אותם, ו… -מה קרה בדיוק?‬
‫הייתי שיכורה.‬
‫כנראה התעלפתי או משהו ו…‬
‫נישקתי את בילי.‬
‫בילי.‬
‫בן זונה דפוק!‬
‫את הקטע הזה אני זוכרת.‬
‫אני יודעת שזה קרה,‬
‫כי אני זוכרת שסאטון תפסה אותנו ו…‬
‫הבעת הפנים שלה הייתה…‬
‫זו הייתה הסיבה שהיא עזבה את הנשף.‬
‫פשוט לא ייאמן.‬
‫לאז, הייתי צעירה. הייתי…‬
‫היית בוגרת מספיק להבדיל בין טוב ורע, ג'נה!‬
‫אני כבר שונאת את עצמי!‬
‫בסדר?‬
‫ואז…‬
‫אז בטח הלכתי אחרי סאטון הביתה, כי הייתי בחדר שלי כש…‬
‫שמעתי אותך צועק.‬
‫רגע.‬
‫את…‬
‫היית בבית כש…‬
‫היית בבית כשהיא נרצחה?‬
‫כן, כנראה הייתי.‬
‫אלוהים אדירים. -אבל לא ראיתי או…‬
‫או שמעתי משהו, אני פשוט…‬
‫אני…‬
‫כשיצאתי מהחדר שלי,‬
‫בטח כבר הלכת להביא את אבא, כי אז…‬
‫אז ראיתי…‬
‫לא, סאטון. תתעוררי בבקשה.‬
‫היה המון דם.‬
‫ואז אני זוכרת שהייתי בחוץ וכנראה הלכתי להזעיק עזרה.‬
‫ואז חזרתי הביתה, והמשטרה כבר הייתה כאן.‬
‫ו… וכבר שטפתי את…‬
‫אני…‬
‫אני מצטערת שמעולם לא סיפרתי לך, לאז. אני פשוט… אני…‬
‫לא הצלחתי לומר את זה בקול.‬
‫לא. את לא יכולה לעשות את זה.‬
‫אני מצטערת, לאז. בבקשה, אני…‬
‫אני לא אקשיב לזה. -חכה!‬
‫- רוזי קיו -‬
‫אני לא רואה איך נתגבר על זה.‬
‫כלומר, אני… איך ייתכן שהיא לא סיפרה לי, לעזאזל?‬
‫לאז, יש סיבה שאנשים עושים דברים כאלה.‬
‫נכון שאתה עדיין מחבב אותה, אבל די, מה שהיא עשתה לא היה בסדר.‬
‫נכון.‬
‫אני מסכים. אבל זה פשוט…‬
‫אם היא לא סיפרה לאף אחד מה באמת קרה באותו לילה,‬
‫אולי מבחינתה זה לא אמיתי.‬
‫לפעמים אתה פשוט צריך לספר לעצמך סיפור.‬
‫לא, זו רק דרך מתוחכמת להצדיק שקר.‬
‫וחוץ מזה, ממתי אתה מתבונן פנימה?‬
‫היי, יש בי עומק נסתר, טוב?‬
‫ואיפה למדת לדבר כך?‬
‫מציוץ.‬
‫שנים היא נתנה לי להאשים את עצמי על זה שלא הלכתי אחרי סאטון הביתה,‬
‫על זה שנשארתי שם עם בלה.‬
‫הייתי צריך לנחם אותה. היא הייתה נסערת בגלל דרמת נעורים מטופשת.‬
‫בינתיים, ג'נה הייתה הסיבה‬
‫לכך סאטון עזבה בכלל.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אתה רואה אותה?‬
‫כן. אני רואה אותה. היא די שווה.‬
‫אז בטוח שהיא אמיתית?‬
‫רגע, ראית אותה כרוח רפאים?‬
‫הרוחות שלך שוות עכשיו?‬
‫אני רואה אנשים שווים.‬
‫אין מצב שזאת היא, אין מצב.‬
‫לאז, אני חושב שאלך הביתה.‬
‫אין מצב.‬
‫אבל היה כיף.‬
‫כן, נתייחס לבילוי בחברתי כמובן מאליו.‬
‫היי. -היי.‬
‫אני רוצה להתנצל.‬
‫אין צורך, באמת.‬
‫טוב, אני יכול לפחות…‬
‫לא, אני אשלם.‬
‫תודה.‬
‫כן.‬
‫אבא שלי בדיוק מת.‬
‫ואני לא אומר לך את זה כדי לזכות באהדה.‬
‫אני אומר לך כי…‬
‫ד"ר לזרוס שאיתו קבעת פגישה היה הוא,‬
‫לא אני.‬
‫אני יודעת.‬
‫ביררתי עליך אחרי הפגישה שלנו. או על אביך בעצם.‬
‫בסדר. -אני באמת משתתפת בצערך.‬
‫אבל חוץ מזה, אתה…‬
‫העמדת פנים שאתה הוא? -כן.‬
‫הסבר קצר.‬
‫ראשית, אני באמת פסיכיאטר.‬
‫שנית, לא העמדתי פנים שאני הוא. לא באמת.‬
‫זה פשוט…‬
‫חלק מהמטופלים של אבא שלי…‬
‫הגיעו לשם כדי…‬
‫לדבר איתי,‬
‫לא איתו.‬
‫את במקרה עדיין… רוצה לקבוע פגישה עם…‬
‫כן, אני מבין. את עוברת למטפל אחר. בסדר.‬
‫על אף שעשית…‬
‫רושם ראשוני בלתי נשכח.‬
‫יש סיכוי שתיתני לי לעשות רושם שני?‬
‫אימא הורישה לי את ביתה.‬
‫ברחוב לינטול, למעלה, עם נוף נהדר‬
‫ודלת כניסה מחרידה.‬
‫עם כל צבע בעולם ופרחים קטנים עליה.‬
‫זה נשמע…‬
‫"מזוויע", זה שם התואר שאתה מחפש, לדעתי.‬
‫מזוויע, כן.‬
‫אני חושבת שהיא נהנתה לעצבן את השכנים.‬
‫בכל אופן, אמרתי לעצמי…‬
‫אישאר שם רק לפנות את הדברים שלה ו…‬
‫וזה היה… לפני שנתיים.‬
‫שנתיים?‬
‫אז… בעוד שנתיים, אני יכול לצפות שאמשיך להרגיש רע בגלל האבל הזה?‬
‫תביני, בראש שלי, תכננתי להתאושש מהר יותר.‬
‫כן.‬
‫זה…‬
‫זה לא עובד ככה.‬
‫מרגו.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני יודעת שאתה יודע.‬
‫מה, יודע מה בדיוק?‬
‫אני מעריכה את זה שאתה מנסה לחוס על רגשותיי, ד"ר אל.‬
‫אבל הגיע הזמן להודות שיש בעיה אמיתית.‬
‫- התורים היום 13 ביולי 1998 -‬
‫עם בילי, אני מתכוונת.‬
‫כן.‬
‫עם בילי.‬
‫הוא זקוק לעזרה מקצועית.‬
‫הייתי רוצה שיבוא אליך,‬
‫אבל הוא יעדיף להתחבא באיזו פינה ולמות.‬
‫כי הוא יוצא עם הבת שלך.‬
‫והוא כל כך מתרגש לקראת הנשף בשבוע הבא, אגב.‬
‫כן, אולי… בילי וסאטון לא צריכים ללכת לנשף.‬
‫ואולי נוכל להשיג לבילי עזרה מהר יותר, ו…‬
‫אתה חושב שעלינו לומר לשני מתבגרים‬
‫שאסור להם לעשות משהו שכל חבריהם עושים?‬
‫בכל מקרה, רק רציתי‬
‫להתנצל באופן רשמי על ההתנהגות של בילי.‬
‫מרגו, מה בילי עשה בדיוק?‬
‫בילי הסתובב בבניין הזה.‬
‫במסדרונות.‬
‫בשירותים.‬
‫המתין.‬
‫התבונן במטופלים שלך.‬
‫גנב את הכרטיס שלי כדי להיכנס.‬
‫הוא פשוט כל כך…‬
‫אפל בזמן האחרון.‬
‫כדאי שאלך.‬
‫לא. מרגו, אין צורך.‬
‫לא ארשה שאף אחד ייפגע, ד"ר אל.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫ייפגע? על ידי בילי?‬
‫לא, מרגו.‬
‫- מתקשר מרגו מקינטייר -‬
‫שלום. הגעתם למרגו מקינטייר. נא להשאיר הודעה.‬
‫- בוטל -‬
‫פאק!‬
‫מרגו?‬
‫מרגו!‬
‫אלוהים!‬
‫פאק. אלוהים. -מה אתה עושה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מה אתה עושה? -ראיתי אותך פורץ לכאן.‬
‫אז החלטת לפרוץ גם כן?‬
‫כן.‬
‫שמע, מה אתה עושה פה בכלל?‬
‫הייתי על האופניים, וראיתי אותך כשעברתי.‬
‫חשבתי שנוכל, אני לא יודע, לבלות יחד.‬
‫טוב, זה… זה לא הזמן הכי מתאים, איידן.‬
‫סת' מקגוורן. תשאירו הודעה אחרי הצליל.‬
‫סת', תתקשר אליי. טוב? זה חשוב.‬
‫זאת העוזרת של אבא, מרגו. היא…‬
‫ייתכן שהיא מתה.‬
‫תתקשר אליי!‬
‫גבר לבן, בשנות ה-30 לחייו, כנראה ניל קרופט.‬
‫כמה זמן הוא מת, לדעתך?‬
‫אני מעריכה שבין 20 ל-30 שנה.‬
‫איך מצאתם אותו?‬
‫תחושת בטן, של חבר שלו.‬
‫מצא אותו מאחורי קיר.‬
‫סיבת המוות?‬
‫נראה כמו מכה בראש מחפץ קהה.‬
‫ומה את חושבת על זה ככלי רצח אפשרי?‬
‫התאמה טובה. איך מצאתם את זה?‬
‫עוד תחושת בטן.‬
‫הרבה תחושות בטן, מה?‬
‫סת', תתקשר אליי. טוב? זה חשוב.‬
‫העוזרת של אבא, מרגו,‬
‫היא… ייתכן שהיא מתה.‬
‫פשוט תתקשר אליי.‬
‫היי.‬
‫אתה לא עונה לטלפון. -כן.‬
‫כי הייתי כל הבוקר עם גופה שאנחנו די בטוחים שהיא ניל קרופט.‬
‫אמרתי לך. -כן, אני יודע שאמרת לי.‬
‫אבל כעת זה אמיתי וזה מלחיץ.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן, גברתי. לאז רק…‬
‫רצה לדבר.‬
‫אתה יודע מה, לאז? אני חושבת שגם אני רוצה לדבר.‬
‫מה קורה, לאז?‬
‫אני…‬
‫אני חושב שבילי מקינטייר רצח את אבי.‬
‫למה?‬
‫טוב,‬
‫היו כאן הרבה מקרי מוות חשודים במהלך השנים,‬
‫ולבילי יש קשר לכל הקורבנות.‬
‫ואם אבא שלי התחיל לשאול שאלות?‬
‫על אילו מקרי מוות חשודים אתה מדבר?‬
‫סאטון, קסנדרה רודס.‬
‫אני מבינה את הקשר של בילי מקינטייר לסאטון,‬
‫אבל איזה קשר יש לו לקסנדרה רודס?‬
‫היא ובילי בכלל הכירו?‬
‫היא הייתה מטופלת של אבא,‬
‫ובילי תמיד הסתובב סביב המשרד שלו.‬
‫אני בטוח שהם דיברו.‬
‫לאז, התגלה איזה מידע חדש על בילי מקינטייר?‬
‫משהו שעורר בך פתאום חשדות לגביו?‬
‫גיליתי שסאטון תכננה להיפרד ממנו.‬
‫הוא שמע על זה. הוא כעס.‬
‫אם אבא שלי גילה זאת על בילי,‬
‫הגיוני שבילי ירצה להרוג אותו, לא? כלומר…‬
‫זה הרבה יותר הגיוני מהתאבדות.‬
‫ברור לי שהוא לא היה מתאבד.‬
‫אני דואג גם למרגו, אימא של בילי.‬
‫היא לא עונה לטלפון שלה. הלכתי לשם, והיא לא בבית.‬
‫אני חושש שבילי עשה לה משהו.‬
‫אוקיי, נבדוק את זה.‬
‫לאז.‬
‫אמרת שלבילי יש קשר לכל מקרי המוות החשודים באזור.‬
‫כן.‬
‫גם לך.‬
‫טוב, לפני שתתחיל, אנחנו מחפשים את מרגו במצלמות האבטחה.‬
‫ומחר נשלח צוות חיפוש. מרוצה?‬
‫כבר מאוחר מדי בכל מקרה. סביר להניח שהיא כבר מתה.‬
‫אוקיי, אתה צריך להפסיק לומר דברים כאלה, לאז.‬
‫מה מרגיז אותך כל כך?‬
‫אתה לא קולט לאיזה מצב הכנסת אותי?‬
‫אלוהים, אתה באמת לא קולט. טוב, תן לי להסביר לך.‬
‫עכשיו יש בטלפון שלי הודעות ממך שאומרות שאתה חושב שמרגו מתה.‬
‫אז נניח שיתברר שהיא מתה.‬
‫ובוא נניח שההודעות יתאימו לשעת מותה.‬
‫מה אני אמור לעשות?‬
‫למחוק אותן כדי להגן עליך? ומה, להסתכן במאסר בעצמי?‬
‫כן, בסדר, זה היה טיפשי. -כי זה דבר אחד‬
‫להיתקל במקרה בגופה בת 20 שנה.‬
‫אבל זה סיפור אחר לגמרי לחזות רצח אפשרי בעודו מתרחש.‬
‫שלא לדבר על ביקור וחיטוט בבית הקורבן!‬
‫סליחה שהשארתי הודעות. -ואז אתה בא לכאן,‬
‫ואתה מספר לבוסית שלי על בילי מקינטייר,‬
‫מה שלא הגיוני בכלל!‬
‫ברור שבילי חשוד. -אתה חשוד, לאז! אתה.‬
‫כל העסק הזה… נראה שאתה השתגעת אחרי שאבא שלך מת,‬
‫שאתה הרגת את מרגו, שאתה באת לכאן כדי שהמשטרה תחשוד בבילי,‬
‫לפני שגופתה של מרגו נמצאה.‬
‫אתה נראה אשם!‬
‫אוי, פאק.‬
‫פאק. אני… אני לא…‬
‫אני מצטער, סת'.‬
‫שמע, הנזק כבר נעשה, טוב?‬
‫אתה יכול רק לקוות שמרגו תצוץ בקרוב,‬
‫כי אם היא באמת מתה, לאז, זה הסוף שלך.‬
‫וגם, אל תציק לג'נה‬
‫על עיוות העובדות לגבי ליל מותה של סאטון,‬
‫כי אתה עשית את אותו הדבר לאורך שנים, ואני מעולם לא תיקנתי אותך.‬
‫אתה יודע למה נשארת בנשף באותו הלילה,‬
‫וזה לא היה כדי לנחם את בלה.‬
‫עכשיו אתה יודע למה רציתי שתלווה את סאטון הביתה אחרי הנשף.‬
‫היו לי חששות בנוגע לבילי מקינטייר.‬
‫אני מכיר אותך, בן.‬
‫אתה רוצה לדבר על הפרטים בנוגע לבילי.‬
‫ממה מרגו הייתה מודאגת כל כך?‬
‫והסיבה שאתה רוצה את הפרטים האלה היא מפני שאתה מת,‬
‫פשוט מת לגעור בי‬
‫על כך שהרשיתי לבתי לצאת איתו לנשף.‬
‫אתה לא תרחיק לכת ותאמר,‬
‫"סאטון נרצחה באשמתך, אבא",‬
‫אבל תרמוז לזה בדיוק מספיק‬
‫כדי ששנינו נתמקד בדבר הזה‬
‫ולא ב… לא יודע, בוא נחשוב…‬
‫בך.‬
‫ובעובדה שלא ליווית את סאטון הביתה,‬
‫כפי שנתבקשת.‬
‫זה סיפור נפלא,‬
‫איך נשארת בנשף כי בלה הייתה נסערת.‬
‫והסיבה שזה סיפור נפלא היא מפני שהוא מציג אותך‬
‫כבחור טוב.‬
‫כלומר, בחור טוב לא נוטש את החברה שלו‬
‫כשהיא נסערת.‬
‫נכון?‬
‫הבעיה היא…‬
‫שהיא לא הייתה נסערת.‬
‫נכון?‬
‫אני מניח שעכשיו זה כבר כמעט אמיתי מבחינתך, לא?‬
‫קוראים לזה אפקט אשליית האמת.‬
‫זאת תופעה פסיכולוגית שכיחה. -כן, אני יודע, אבא.‬
‫אתה לא צריך להסביר לי.‬
‫כשאתה מספר שקר לעתים תכופות, אתה מתחיל להרגיש שהוא אמת.‬
‫ואם השקר מרגיע יותר מהאמת,‬
‫זאת עוד סיבה להמשיך לספר אותו.‬
‫אבל מה האמת, ג'ואל?‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה. -אבל אנחנו חייבים.‬
‫זה בדיוק מה שאמרתי.‬
‫אתה דוחק באנשים יותר מדי.‬
‫אתה מפנה את הביקורת החוצה כדי שלא להתבונן פנימה.‬
‫למה נשארת בנשף? -התעמרת במטופלים שלך.‬
‫זה קשור לחברים שלך? -וכעת אתה מתעמר בי.‬
‫היית שיכור? זאת הסיבה שסאטון עזבה לבד?‬
‫אבא, תקשיב לי. -מסומם?‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫למה לא הלכת אחרי סאטון הביתה באותו הלילה?‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה!‬
‫כי חשבתי שאשיג זיון! בסדר?‬
‫זאת האמת!‬
‫הייתי נער מתבגר, ואמרו לי שבלה רוצה…‬
‫שמתי את עצמי במקום הראשון, והיא מתה. היא…‬
‫אלוהים.‬
‫זאת הפעם המתועדת האחרונה שמרגו מקינטייר נראתה.‬
‫זה סם אולסן?‬
‫ייתכן. הוא גר מעבר לפינה שם.‬
‫אדבר איתו. נראה אם הוא יודע משהו.‬
‫בסדר. ותפרסם את הסרט. בוא נראה אם זה יקדם אותנו.‬
‫בסדר.‬
‫הוא כל כך אפל בזמן האחרון.‬
‫עדיין אין לי חשק לדבר. -אתה חבר נהדר. אני שמוק.‬
‫כן, אני מסכים, אבל אני חייב לסגור.‬
‫עדים ראו את מרגו נכנסת ל"סיטי פארק טרייל"‬
‫עם הכלב שלה שלשום בלילה.‬
‫צוות חיפוש יוצא לשם עכשיו. -בילי יודע?‬
‫כן, ברור שהוא יודע. הוא יגיע בכל רגע.‬
‫אני מגיע.‬
‫אל תבוא. זה בסדר.‬
‫סת'.‬
‫ביי, לאז.‬
‫משפחתה של מרגו מקינטייר הביעה דאגה בעקבות היעלמותה,‬
‫שאותה הם תיארו כמאוד לא אופיינית לה.‬
‫הסבתא לשניים, בשנות ה-60 לחייה כנראה,‬
‫נעדרת כבר הרבה יותר מ-24 שעות,‬
‫והמשטרה ביקשה את עזרת הציבור‬
‫בחיפוש מדוקדק של היערות באזור.‬
‫יש בעיה אמיתית. עם בילי, זאת אומרת.‬
‫אני איפרד מבילי. -רציתי להכאיב לה ממש.‬
‫מרגו!‬
‫טדי.‬
‫היי, טדי, איפה מרגו?‬
‫קדימה, אני חושב שהוא שם.‬
‫זה אתה, בילי?‬
‫אני חושב שהוא שם.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, בוא הנה.‬
‫בילי?‬
‫בוא הנה.‬
‫אני יודע שאתה פה. אני שומע אותך!‬
‫קדימה, אני חושב שהוא שם.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫אל תיתנו לו לברוח.‬
‫היי.‬
‫הבחור לכוד.‬
‫מה זה? מה קורה? אולסן?‬
‫אולסן, חתיכת רוצח!‬
‫איפה היא? איפה אימא שלי? -בילי, תירגע. תירגע!‬
‫היי! עזוב אותו! -הפעם לא תתחמק מעונש.‬
‫איפה היא? -בילי!‬
‫חתיכת חרא דפוק!‬
‫איפה אימא שלי?‬
‫הם צריכים להיזהר.‬
‫הם ייזהרו, בילי.‬
‫בוא.‬
‫בילי מקינטייר, אתה עצור על תקיפה והסתה לאלימות.‬
‫אם תשתוק, ההגנה שלך עלולה להיפגע‬
‫אם תזכיר בבית המשפט משהו שלא אמרת בחקירה.‬
‫עד כמה זה חמור?‬
‫אמרו שאני צריך להישאר בביה"ח הלילה.‬
‫אבל זה לא כואב כל כך.‬
‫לא היית חייב לעשות מה שעשית.‬
‫לא עשיתי הרבה.‬
‫הוא היה עלול להרוג אותך.‬
‫הוא אסף חבורה של בריונים כדי לתקוף אותך, אולסן.‬
‫אתה לא כועס קצת יותר?‬
‫די התרגלתי לזה.‬
‫ואולי זה דבר טוב.‬
‫כי במשטרה בדיוק אמרו שהם רוצים לדבר איתי.‬
‫זה יזין שוב את השמועות, נכון?‬
‫מה בכלל עשית שם? היית…‬
‫היית בצוות חיפוש?‬
‫לא תכננתי את זה,‬
‫אבל שמעתי על זה ברדיו והחלטתי להצטרף.‬
‫עמדתי לצאת מהעיר.‬
‫הייתי בדרך לדוג צ'אר ארקטי.‬
‫לדוג?‬
‫בלילה?‬
‫יש לדגים עיניים.‬
‫הם רואים אותך על החוף בשעות היום.‬
‫לא חשבתי על זה ככה.‬
‫וחוץ מזה, שקט שם.‬
‫להיות לבד.‬
‫לאז.‬
‫תודה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אתה חייב להפסיק את זה. -אני רוצה לדבר.‬
‫בסדר, תיכנס.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אתה אבא שלי.‬
‫עשיתי בדיקת דנ"א.‬
‫רגע. מה?‬
‫לקחתי מברשת שיניים שלך.‬
‫לקחת… אלוהים, איידן, אתה…‬
‫רציתי לדעת. -מה, והתוצאה…‬
‫הייתה חיובית? יש בינינו התאמה?‬
‫אתה לא אומר סתם? מנסה לשגע אותי עכשיו?‬
‫אשלח לך את התוצאות במייל.‬
‫בסדר. -כדי שתראה בעצמך.‬
‫בסדר.‬
‫קודם כול, לא היה לי…‬
‫לא ידעתי.‬
‫טוב? אני נשבע שלא ידעתי.‬
‫בסדר.‬
‫איך אימא שלך לא…‬
‫כלומר, איך לעזאזל…‬
‫כלומר, זו הייתה רק פעם אחת, אחרי שנפרדנו.‬
‫חשבתי שנזהרנו.‬
‫אוקיי…‬
‫למה, למה עשית את הבדיקה?‬
‫אני מרגיש שונה.‬
‫מרגיש שאני לא שייך.‬
‫חשבתי שאולי אם אדע מאיפה באתי, זה יעזור.‬
‫זה עוזר? -אני לא יודע.‬
‫באמת לא ידעת?‬
‫לא.‬
‫אתה כועס על אימא שלי עכשיו? -לא יודע, איידן.‬
‫אולי היא אפילו לא יודעת.‬
‫אולי היא באמת חושבת שפול הוא אבא שלך.‬
‫פאק.‬
‫כן, תשמע.‬
‫אתה בטח מרגיש הרבה דברים עכשיו.‬
‫זה נורמלי שהראש שלך מלא מחשבות.‬
‫אם תרצה לדבר איתי,‬
‫לא משנה מתי,‬
‫אני כאן, בסדר?‬
‫אם היית יודע שאתה אבא שלי,‬
‫היית נשאר קרוב?‬
‫אני לא בטוח לגבי הרבה דברים, איידן,‬
‫אבל…‬
‫לא לגבי זה.‬
‫אילו הייתי רואה אותך כשנולדת,‬
‫אילו הייתי יודע שאתה שלי, אילו… הייתי מחזיק אותך כשהיית תינוק,‬
‫שום דבר לא היה מרחיק אותי ממך.‬
‫אני…‬
‫לא היה לי אומץ לבקש את המספר שלך.‬
‫אז החלטת פשוט להגיע לבית שלי?‬
‫זה לא יותר טוב ממעקב באינטרנט?‬
‫התכוונתי להזמין אותך לצאת איתי.‬
‫זאת הייתה התוכנית,‬
‫אבל הבנתי שאני לא צריך דייט. אני…‬
‫צריך פסיכולוגית.‬
‫אני…‬
‫מצאתי שתי גופות בימים האחרונים,‬
‫אבל זה לא תסבך אותי כמו שהיית מצפה, כי אני כבר מתוסבך.‬
‫אחותי נרצחה.‬
‫מזמן, בתיכון.‬
‫אבל לא המשכתי הלאה. מעולם…‬
‫מעולם לא התגברתי על זה.‬
‫וגם עם מערכות יחסים, עם נשים,‬
‫הייתה רק אישה אחת שנראתה מתאימה לי,‬
‫ולא היינו מאושרים גם כשהיינו יחד,‬
‫אז מה הסיפור שם?‬
‫אני פשוט רוצה…‬
‫אני רוצה להשאיר את זה מאחוריי.‬
‫אבל אני לא מצליח…‬
‫בלי עזרה.‬
‫רק שנייה.‬
‫אין צורך במעקב באינטרנט.‬
‫כן. תודה.‬
‫ביי.‬
‫לאז.‬
‫האישה שמעולם לא היית מאושר איתה,‬
‫שניכם הייתם יחד בתיכון?‬
‫כן.‬
‫היא קשורה לתקופה שבה אחותך הייתה בחיים.‬
‫לכן אתה מרגיש שזה נכון על אף שזה לא נכון.‬
‫סליחה. אני חייב לענות.‬
‫ביי.‬
‫היי. -היי.‬
‫תקשיב, רצינו לדעת אם תרצה לקפוץ לתחנה.‬
‫לגבי זה שבילי תקף אותי?‬
‫כן.‬
‫אתה חרא של שקרן, סת'.‬
‫מרגו מקינטייר נדקרה בחזה‬
‫בסכין משוננת בעלת צורה מוזרה, כך נראה.‬
‫נראה שגופתה לא הוזזה למרחק רב אחרי הירצחה.‬
‫כלומר, אנחנו חושבים… -מישהו הביא סכין ליער.‬
‫זה היה מתוכנן.‬
‫בילי אמר לי שהוא היה בקריביים כשאבא שלי נהרג,‬
‫אבל יש לי ספקות.‬
‫אתה צודק. הוא שיקר.‬
‫בילי מקינטייר היה בגמילה כשאביך מת.‬
‫בגמילה?‬
‫בוא נניח שבילי אכן הרג את אימו.‬
‫נניח שהכישורים הפסיכואנליטיים שלך קלעו בול.‬
‫אני עדיין לא מבינה איך ידעת שזה יקרה עכשיו.‬
‫נפגשתי עם בילי לאחרונה.‬
‫דיברנו, ואני קיבלתי…‬
‫לא יודע, מין תחושה.‬
‫תחושה?‬
‫את יודעת מה? כל מה שיש לך זה תחושות. את חשה חשד ביחס אליי.‬
‫אבל אין לך ראיות ממשיות נגדי ולעולם לא יהיו לך,‬
‫כי לא הרגתי את מרגו.‬
‫בקושי התחלנו את החקירה. -אז בואי נתחיל.‬
‫קחי ממני טביעות אצבעות, דנ"א.‬
‫קחי דגימה מכל נקב בגופי. כולי שלך.‬
‫אני יודעת שלא הרגת את מרגו מקינטייר.‬
‫כי עקבתי אחריך.‬
‫מה עשית?‬
‫לא בטחתי בך.‬
‫ואני עדיין לא בוטחת.‬
‫הייתי רציני קודם.‬
‫אתה חבר נהדר ואני שמוק.‬
‫זה בסדר.‬
‫לא, זה לא בסדר.‬
‫לא בסדר.‬
‫איך ידעת שמרגו מתה, לאז?‬
‫ראיתי אותה.‬
‫כרוח רפאים.‬
‫בחייך, איך באמת ידעת?‬
‫באמת לא האמנת לי? כל הזמן הזה?‬
‫תשמע, אחרי שסאטון מתה, עברת התמוטטות עצבים רצינית,‬
‫ואם זה מה שקרה כאן שוב,‬
‫רציתי פשוט לתמוך בך, זה הכול.‬
‫אבל בחייך…‬
‫לראות רוחות רפאים?‬
‫נו, באמת.‬
‫אני מבין את זה, סת'.‬
‫העמדת פנים.‬
‫לא. לא העמדתי פנים, לאז. אני…‬
‫פשוט חשבתי שאתה… לא יודע, בטראומה בגלל אבא שלך.‬
‫או סובל ממחסור בשינה וחולם חלומות שנראים לך אמיתיים,‬
‫או שאיזו תרופה חדשה משפיעה עליך‬
‫ועולים בך כל מיני זיכרונות מוזרים‬
‫שנראים לך כמו הזיות או משהו.‬
‫יש כל כך הרבה הסברים מעבר לרוחות רפאים אמיתיות.‬
‫רוחות רפאים?‬
‫ואני תקוע עכשיו, לאז, כי המוות של מרגו בדיוק בזמן הזה‬
‫והעובדה שידעת עליו מראש‬
‫לא מסתדרים עם שום הסבר שיש לי.‬
‫אז בבקשה…‬
‫מה קורה כאן, לעזאזל?‬
‫התשובה שלי לא תשתנה, חבר.‬
‫זה אמיתי.‬
‫תשמע, אני לא יכול להראות לך את זה באופן רשמי,‬
‫אבל מתברר שאבא שלך כתב את מכתב ההפניה המקורי של בילי לגמילה‬
‫לפני יותר מ-20 שנה.‬
‫והוא פירט את הסיבה לכך שבילי הסתובב במשרד שלו.‬
‫בילי נהג לגנוב מאבא טמזפאם.‬
‫מרגו ביקשה מאבא לכתוב מכתב הפניה…‬
‫- הפניה בעניין התמכרות לסמים ולאלכוהול -‬
‫לטיפול בהתמכרות לבנזודיאזפינים.‬
‫התמכרות שהוא התמודד איתה כל חייו.‬
‫למה אתה מספר לי את זה?‬
‫זאת לא אשמתך, ג'נה,‬
‫שנישקת את בילי.‬
‫כי…‬
‫אני די בטוח שהוא סימם את המשקה שלך בליל הנשף.‬
‫בילי חשב שסאטון עומדת להיפרד ממנו.‬
‫הוא ידע שאת דלוקה עליו, אז הוא סימם אותך, ניצל אותך‬
‫כדי לעורר קנאה בסאטון.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫הוא באמת נתן לי משקה.‬
‫אני זוכרת. הוא…‬
‫היה בו סם?‬
‫לכן את לא זוכרת הרבה מאז.‬
‫לכן זה השפיע עלייך כל כך חזק ומהר.‬
‫אזורים קוגניטיביים במוח שאחראים לקבלת החלטות נפגעו קשה.‬
‫כלומר, לא הייתה לך כמעט, או בכלל, שליטה על הגוף שלך.‬
‫זאת לא אשמתך שסאטון עזבה את הנשף.‬
‫ואני יודע…‬
‫אני יודע שהיא הייתה מבינה.‬
‫אלוהים.‬
‫תודה.‬
‫אבל הייתי צריכה לספר לך את האמת.‬
‫אני מצטערת.‬
‫גם אני.‬
‫בנות, זהו יום עצוב,‬
‫כי סת' עכשיו‬
‫תפוס באופן רשמי. -אתה וסת'.‬
‫אני מטיל עלייך את האחריות לתספורת הזאת.‬
‫איך משהו שנמצא על הראש שלך הוא אשמתי?‬
‫השתיקה שלך אפשרה את זה.‬
‫בוא הנה, אבא.‬
‫היא הייתה כל כך יפה.‬
‫נכון.‬
‫שלום?‬
‫תתעלמו ממני.‬
‫כן? יפה מאוד. אבל קצת עז, לא?‬
‫זה לא צבע עז. אתה לא מבין באופנה.‬
‫את אוהבת את זה?‬
‫מה?‬
‫אני מתה על זה!‬
‫הייתי בבית של סם אולסן לפני כמה ימים,‬
‫והיה לו מין כלב צעצוע.‬
‫הוא אמר שעזר לסאטון לחפש את הכלב של סבתא‬
‫כשסאטון הייתה ילדה,‬
‫ושהיא נתנה לו את כלב הפרווה כתודה.‬
‫אוקיי.‬
‫אז?‬
‫אז…‬
‫אז… הנה.‬
‫זה הכלב.‬
‫בחדר שלה.‬
‫בלילה שבו היא נרצחה.‬
‫אז לא ייתכן שהיא נתנה לו אותו בילדות.‬
‫הוא בטח לקח אותו מהחדר שלה…‬
‫כשהיא נרצחה.‬
‫תרגום כתוביות: נעמי מאזוז‬