LAZARUS DE HARLAN COBEN
Laz.
-Què fas? -Perdó.
Laz!
Laz, no. Has begut massa.
-Laz. -Surt del mig!
Et destrosso el parabrisa.
-Apaga el motor. -Que t'apartis!
T'ho dic de debò. No em posis a prova.
Què fas?
Era a l'habitació de la Sutton aquella nit
i el tenia el cabró de l'Olsen.
El tenia a casa.
Me'l va donar l'altre dia.
-Sí, ja ho sé. -Cagondena!
Només pensava en en Billy i en salvar l'Olsen.
Era just on hi havia la Margot.
Creus que l'Olsen les va matar totes dues?
No ho crec, ho sé.
I ara on anaves?
Sé on és.
És a l'hospital.
Li ensenyaré això i li diré que ho sé.
D'acord. Però no funcionarà.
Va matar la nostra germana, Jen.
I avui li he salvat la vida. L'he salvat.
Si li ensenyes això abans que se l'emporti la policia,
l'estaràs ajudant.
Oi?
Però és una informació útil.
Entreguem-la a algú que sàpiga què fer-ne.
-Hola, soc jo. -Soc aquí.
No fotis.
-Hola. -Hola.
M'alegro de veure't.
Però són quarts de quatre. Segur que en passa alguna.
Has de veure això.
-No m'ho tornis a fer, Laz. -Ni dimonis ni fantasmes.
Creu-me, és informació fiable.
Vine a veure això.
Aquí. Ho veus?
Sí.
I mira què em va donar l'Olsen l'altre dia.
El tenia ella la nit que la van matar.
El tenim localitzat.
TRAUMATOLOGIA
PLÀNOL DE LA SALA SAM OLSEN
Traguem-lo al passadís de pressa i sense fer soroll.
-És ridícul que ens quedem aquí asseguts. -Seguim un procediment.
Ja era hora.
Gràcies. I ens quedarem la cinta.
D'acord. I l'Olsen? L'heu detingut?
Anirem pas a pas, Joel.
No ens basarem en pressentiments ni improvisarem sobre la marxa.
Demanarem una ordre.
Això ja m'ho has dit.
-Hi ha un procediment. -Això també.
És la veritat.
D'acord.
Mentrestant, l'assassí també ha matat la Cassandra, en Harry i la Margot…
Com? Qui és en Harry?
En Harry Nash.
Van acusar un capellà, però no crec que fos ell.
I no perquè ell ho negués.
Tots tenien vincles amb el meu pare, i ell també.
Per això el va matar.
Déu del cel, Laz.
Ningú va matar ton pare.
-Es va suïcidar i s'ha demostrat. -No es va suïcidar!
-Com pots…? -Ja n'hi ha prou.
Gràcies.
El que has descobert
en relació amb l'Olsen és rellevant, però no concloent.
-Com pots dir que…? -Deixa-la acabar.
Per exemple, tu dius que era a casa de l'Olsen.
Sí, exacte.
I si l'Olsen diu que no l'havia vist mai?
Feu proves d'ADN. N'hi haurà per tot arreu.
I el seu advocat dirà:
"Qui diu que aquest gos és el de la foto?"
La Sutton el tenia des que era petita.
En tenia dos i en va regalar un.
-No. -Això és absurd.
-Ningú té dos gossos. -És el que diran.
És… Déu meu.
Ha arribat l'ordre. Porteu-me'l.
Policia! No et moguis d'on ets!
Ràpid, que no pugui destruir res.
-Entregueu-vos! -Que ningú es mogui!
-Policia! -Policia!
-Atenció! -Policia!
Res!
-Res! -Policia! Quedeu-vos on sou!
Res!
Policia, entregueu-vos!
Res!
No hi és?
Aquí, no.
Inspeccioneu la casa de dalt a baix. No us deixeu res.
Què?
Ha fugit?
-Ni rastre d'ell. -Fantàstic.
Siguem legalistes i donem-li temps per fugir i anar on vulgui.
Laz, ho sento.
Tema resolt, doncs.
L'enxamparem, sents? Em sap greu.
Ja ho sé.
Vaig amb ell.
Ei.
Escolta.
Deixa d'actuar com si tot això només t'afectés a tu.
-No és això. -Ah, no?
No, però soc jo qui té aquestes aparicions, oi?
-O no? -Ja hi tornes.
Segur que les tens?
Potser…
Potser no les tens.
Et penses que no contemplo aquesta possibilitat?
Que no m'adono que potser estic perdent el cap?
Vine aquí.
En Ted ha trobat això.
Què punyetes és?
Roba interior? De nena.
Bona feina. Agafeu-les. Reviseu la resta de fotos.
Entesos.
Vinga, va.
Papa?
Disculpa'm, papa.
Tens un moment?
Déu meu.
No, alça la mirada.
El vaig mirar als ulls.
Disculpa'm, papa.
Tens un moment?
Que si tinc un moment?
Els moments són fugissers.
Venen i se'n van.
Que si tinc un moment?
Els moments són fugissers.
Venen
i se'n van.
Perdó, tens raó.
Podem parlar?
Esclar que sí.
Penso i penso en la Sutton.
Sento que podria… Hauria…
d'haver-ho impedit.
Que la seva mort, el seu assassinat, és culpa meva.
Per què culpa teva?
Vaig veure que marxava…
Que estava alterada, però…
em vaig quedar.
I què vols que hi faci?
No ho sé.
Que m'ho confirmis.
El què? Que va ser culpa teva?
No.
Vols l'absolució.
"Perdona'm, pare."
No soc aquesta mena de pare.
Només et puc aconsellar en temes de consciència.
Per exemple, havent promès que l'acompanyaries a casa,
l'únic que et pot perdonar ets tu mateix.
Tu i només tu…
ets el responsable…
de les decisions que has pres i que ara et pertorben.
La trobo a faltar.
Sempre hem estat junts.
Sí.
Perquè és la teva bessona.
Vau créixer junts del no-res.
És com si, de sobte, haguessis perdut una meitat de tu.
Però encara ets aquí.
I això fa mal.
Haurem d'aprendre a conviure-hi.
Estàs bé, fill?
Com vas poder?
Per què no em vas ajudar? Per què?
Només havies de dir "no és culpa teva".
Pensaves que sí que ho era.
No, mai.
I per què vas deixar que m'ofegués si no sabia nedar?
És això, el que vas fer! Tu!
El meu pare, la persona que més m'importava,
em va culpar de la mort de la meva germana!
-No. -Sí!
Era el que tu senties.
I encara ho sento!
-Però jo no. Mai. -I per què no em vas rescatar?
-Joel! -Vas veure com estava!
Joel, de tot cor, mea culpa. De debò.
Però, quan se't mor una filla,
apareix un buit davant teu.
Perquè els fills són els fills i no haurien de morir abans que tu.
A més, era la Sutton.
Però jo també era fill teu.
Ja ho sé. I la Jenna. Us vaig fallar a tots dos.
Però, sobretot, a tu. Te'n senties tan responsable com jo.
Sabia que l'única manera d'estar en pau amb un mateix
era enfrontar-s'hi i perdonar-se.
Per això, vaig ser tan dur amb tu com amb mi.
I no està bé enviar un nen a fer aquest camí tot sol.
Semblava que no t'importés.
Estava sol i allò em superava.
Sí que m'importava.
Però mai m'ho vas demostrar!
Volia pensar que…
ho havies superat.
Déu meu.
Doncs no.
Jen, que hi ets?
Laz, has vist l'Aidan?
-Si l'he vist? -Sí.
De quan parlem?
Ahir no va tornar a casa i no ens agafa el telèfon.
L'has vist?
-Sí. -Sí?
Sí. Jen, ens pots deixar sols?
Sí, esclar.
Què collons passa? L'has vist?
Jen, queda't. I tu ja pots començar a xerrar.
Em va venir a veure ahir.
-Què vols dir? -I el vaig portar a casa teva.
No és veritat.
Sí, et vaig veure esperant a la finestra i me'n vaig anar.
T'acabo de dir que no va tornar!
I per què et va venir a veure?
Li vaig dir que no ho fes!
Es va fer un test de paternitat.
Va ser iniciativa seva. Jo no hi tinc res a veure.
Es va endur el meu raspall i amb les meves mostres…
Ahir van arribar els resultats. Jo soc el pare, no en Paul.
-Què? -Ara no, Jen.
Ho sento. No ha estat idea meva.
Però…
només hem estat un cop junts des que estic amb en Paul.
Sí.
És fill d'en Paul.
Sí, ell l'ha criat.
No pretenc reemplaçar-lo en cap cas.
-Segur? -Bella…
Nois.
Perdoneu.
He pensat…
que ho voldríeu saber: tenim imatges
del cotxe de l'Olsen sortint de la ciutat.
-Sabeu on ha anat? -El perdem quan surt de la ciutat.
-Les puc veure? -Sí.
No s'hi veu gaire cosa.
Va acompanyat d'algú.
No es veu res, amb aquesta qualitat.
-Hòstia. -Què?
És la jaqueta que portava l'Aidan.
A veure?
Però…
M'estàs dient que creus que és l'Aidan?
Ahir no va tornar a casa.
El trobarem.
No sabem si encara està amb l'Olsen, sents?
El trobarem.
Ajudaré en Paul a trobar-lo. Tu espera'l a casa.
Aquell noi ho és tot per a mi.
Tu no hi tens res a veure ni ets son pare.
Ni pensis a reclamar-lo.
-Bella, no volia… -Sí que volies!
La policia me la tenia jurada.
Si atracaven algú,
a qui creus que interrogaven?
T'imagines com ha de ser que la gent et miri amb recel?
Tenim imatges del cotxe de l'Olsen sortint de la ciutat.
Estava sortint de la ciutat per anar a pescar truites.
ÀREA DE PESCA DE TRUITES
TALLWATER COM ARRIBAR
23 min (10 km) RUTA MÉS RÀPIDA
Seth.
Ha desaparegut.
Les càmeres no n'han identificat la matrícula.
Deu estar amagat.
Seguiu buscant. Mira això.
Això és del vídeo i aquestes són les fotos que vas trobar.
De l'habitació de la Sutton.
Sí.
EL COTXE DE L'OLSEN ÉS AQUÍ
En Laz ha trobat el cotxe de l'Olsen.
No. No!
No! Per l'amor de Déu.
Ja l'agafo jo. Enrotlla'l.
Enrotlla'l. A poc a poc.
Com el matem?
No matem res que no puguem menjar.
L'alliberem.
Cap a dins.
Aidan!
Aidan, espera'm al cotxe. És al costat de l'altre.
Em vull quedar. Estic bé.
Aidan, tos pares estan preocupadíssims.
Tu ets el meu pare.
Ta mare i en Paul.
-Em vull quedar amb ell. -Aidan.
-No vull anar a casa. -Me n'ocupo jo?
Què has dit?
Mira, no ha passat res.
Res de res.
Li he dit que truqui a casa per dir que està bé.
Però necessita espai.
I hi té dret, com tothom.
De la nit que van matar la Sutton. A dalt a l'esquerra.
Sobre el maniquí. El veus?
La policia ja ho ha vist i ja ve.
Ves al cotxe.
Va, collons!
No vaig fer…
La vas matar!
No t'atreveixis a negar-ho!
L'estimava. L'estimava!
L'estimava i la protegia,
viva i morta.
Li cuidava la tomba.
Ningú ho feia.
Tu te'n vas anar.
Et vaig atreure fins allà perquè ho veiessis.
Ei!
On ets?
La vas matar.
No entens res.
Sempre vaig ser respectuós amb ella.
Parla.
Digue'm què va passar aquella nit!
Vas entrar a casa nostra! Com?
-Com? -Deixàveu una clau sota la pedra.
Hi vaig entrar durant anys.
No hi feia res sòrdid.
Passava l'estona a la seva habitació,
per ser a prop d'on dormia.
Aquell gos
ja el tenia quan la vaig conèixer.
El volia com a record, perquè marxava a la universitat.
-Per això em vaig colar. -Mentida!
-T'hi vas colar per matar-la! -No és veritat.
No és veritat.
No és veritat. Sisplau. No és veritat.
Ho sento.
D'acord.
I quina és la veritat?
Sisplau. Sisplau!
La Sutton va tornar aviat
del ball.
Et juro que…
quan sortia de l'habitació,
me la vaig trobar allà.
-I ella va córrer per abraçar-me. -Com has entrat?
Va venir cap a mi
i em va estrènyer entre els braços
a l'alçada del coll.
Se'm va abraonar.
Deixa'm!
La tenia a sobre…
i li vaig fer un petó.
M'hi vaig apropar i li vaig fer un petó amb tot l'amor del món.
Pervertit de merda!
Va començar ella!
Em va estrènyer!
Sabia el que feia.
I et vaig sentir entrar.
Laz!
No tenia alternativa.
M'hi va obligar.
A colpejar-la fins que…
Per què la vas deixar marxar?
Deixa'm estar!
Deixa'm!
Papa!
Joel!
Laz!
Gràcies. Gràcies, fill.
Hem trobat fotos de l'habitació de la Sutton
i de les seves coses
de l'època de l'assassinat.
La va matar l'Olsen.
Em creus ara?
Et crec.
Què hauries fet si no haguéssim arribat?
El teu pare hauria volgut que et fes costat.
Tens el meu número. Truca'm quan vulguis.
Et tenia estima.
Que ho sàpigues.
El trobo a faltar.
Està bé l'Aidan?
No ho sé.
No ens parla.
No et disculpis.
No m'anava a disculpar.
Però vull que sàpigues
que l'ajudaré en tot.
Em preocupa l'Aidan.
En quin sentit?
Que no sigui com els altres nois o que no caigui bé.
Que el vegin com un raret.
Ja.
No sé si, en el poc temps que heu passat junts,
has trobat cap semblança amb tu en aquest sentit.
En el teu cas és per la Sutton
i ell no ha viscut res semblant, però…
Vols saber si havia tingut problemes abans d'allò.
Sí.
T'ho he de preguntar.
Sincerament, no ho sé.
Ja.
Va anar a un parell de sessions amb el teu pare.
Però…
no li agradava i obligar-l'hi era contraproduent.
Esclar.
Ha de sortir d'ell.
¿Podem…
mantenir el contacte per parlar-ne?
Sí.
Sí?
L'hi hauré de dir a en Paul.
Esclar.
El que no entenc és que,
havent salvat l'Aidan i trobat l'Olsen,
no sento que haguem girat full.
Ja.
Perquè res ens tornarà la Sutton.
No.
Ara és quan podem dir allò que diu la gent:
"Podem començar el dol."
Potser és on som ara.
Per cert, sabies que l'Aidan va fer un parell de sessions amb el papa
com a pacient?
Sí, la Margot m'ho havia dit.
Es veu que tenia alguns problemes i que necessitava ajuda,
però allò va ser abans que sabéssim que era…
Laz, no deus pensar que el que li passa és culpa teva.
És impossible.
-Indirectament, potser. -Escolta…
Tots dos heu tingut problemes.
Potser ara us podeu començar a refer plegats.
Que no t'aixequis deu voler dir que pago jo.
Oh, i tant!
Què vols?
De tot.
-Tot bé? -Sí.
M'abraces?
-Més fort. -Esclar.
-Digui? -Hola, soc en Laz.
Et trucava per si…
Gràcies. T'ho agraeixo.
-De debò. -Ja.
Laz, acostumo a treballar en horaris normals.
Ja t'entenc. Aquesta hora no és normal, oi?
És bastant tard.
Massa tard, diria.
-Massa tard. -Per fer teràpia.
Per fer teràpia, sens dubte.
Vejam…
¿I per fer una copa…
i passar l'estona?
-No seria ètic, oi? -No, però millor.
-Millor? -Sí.
Perquè aquest vespre,
abans de trucar-te, se m'ha acudit que…
puc trobar un altre terapeuta,
però no sé si puc trobar algú com tu.
Ha passat res avui?
Moltes coses. Massa coses.
Avui ha estat una absoluta anada d'olla.
Deixa'm agafar l'agenda.
-I busquem… -No, no l'agafis.
¿Per què no…
sortim?
O ens quedem.
O jo què sé. Potser…
No ho sé. El que tu vulguis.
D'acord.
Això és del tot inacceptable.
-Perdona? -Deixo de ser la teva terapeuta, entesos?
Estàs empipada.
T'aniré a buscar
el número de dues alternatives.
Molt empipada.
Escolta… et vull demanar disculpes.
De tot cor.
Ho sento.
Disculpes acceptades.
Tots dos són molt bons.
Bé, doncs…
On anem a fer la copa?
Què?
L'Olsen era a 300 km de ton pare quan va morir.
Té una coartada sòlida.
Tenim documents que ho demostren.
Registreu la casa.
Guarda trofeus. Deu tenir la resta de la nota.
Només en tenim una pàgina. Trobareu la resta a casa seva. Segur.
L'hem registrat de dalt a baix.
No hi ha res de ton pare.
Sé que costa d'acceptar,
però està confirmat.
Es va llevar la vida.
Ho sento.
Laz, va. Tio.
T'estimo, i m'has de creure.
L'Olsen no el va matar.
Ni ell ni ningú. Es va suïcidar.
I la Cassandra?
I en Harry i la Margot?
N'és el principal sospitós, però…
només confessa el de la Sutton.
Seth.
Seth, he vist gent que era morta.
Els he vist com et veig a tu ara.
Els van assassinar, a tots.
I mon pare em va dir que a ell també.
Tio, segur que estan tots connectats.
La Sutton em va venir a veure
i sabem que la va matar l'Olsen.
L'Olsen no va matar ton pare.
Vinga, anem per feina.
Vinga.
Obre't, sèsam.
Papa, no cal que em diguis res. Necessito que m'orientis.
Sisplau.
Doctor, doctor.
Dona'm un segon, que em preparo.
Tot el dia que penso en això.
No entris fins que et cridi.
Un moment.
No.
A tu et conec.
ASFIXIADA PER L'ASSASSÍ
ASSASSÍ CONVICTE D'IMOGEN CARSWOOD
L'Arlo Jones.
El gran traïdor de confidències.
"Meva és la venjança", digué el Senyor.
"Meva i de l'Arlo Jones!"
Apa, mi-te'l.
Ginebre, el llibre admonitori de la punyeta.
Llegim-lo en veu alta el pròxim dia.
Saps què? Déu se'm va aparèixer.
I, com que està ocupat amb tot el que passa al món,
em va dir: "Et sabria greu castigar-lo per mi?"
I jo li vaig respondre: "Ho faré encantat."
De fet,
a veure si el Dr. Lazarus pot millorar el seu homònim bíblic
i tornar d'entre els morts.
Lazarus!
Sé què ets!
-Vinga! -I això no s'ha acabat!
TRUCANT… FEINA
Lazarus!
-Digui? -Soc en Joel Lazarus.
-Hola, Dr. Lazarus. -Escolta'm. No, escolta'm.
-…si que ha trigat. -L'Arlo Jones. Calla, collons!
Vull que vagis a l'habitació de l'Arlo Jones
i que em diguis si hi és.
Està viu?
UNITAT PSIQUIÀTRICA VIGILADA
NO S'HA ACABAT
Sembla el final d'una frase, no l'inici.
¿I si…
hi havia una pàgina u?
ESTIMATS JOEL I JENNA
Subtítols: Victor Monreal
Supervisor creatiu Guillermo Parra nici.