Nu-ți face sânge rău pentru asta!
Toți avem zile proaste la serviciu, nu?
LA NORD DE NORD
Suntem căsătoriți de 20 de ani. Știi cât contează pentru mine. Acolo!
Am răzuit guma de pe 70 de scaune și am făcut cafea.
- Ceaiul e cum îți place ție. - Nu acum. Am un necaz.
Clubul de vin de pe Zoom e acum miercuri.
- Și asta e o problemă? - Miercurea e seara vârstnicilor.
Știi ce greu e să aduci aici un Malbec bun?
E greu. Extrem de greu.
Simon a scris o cerere ca să-l poată importa,
a depus-o, i-am aprobat-o,
a comandat vinul, a căutat un om care să ducă vinul la aeroport
și să-l trimită aici, iar acum trebuie să-l beau singură.
Ce porcărie!
Ce-ar fi să merg eu?
După isprăvile tale, nu i-aș lăsa pe vârstnici pe mâna ta.
Helen, mă descurc. Jur.
Haide!
Helen…
Scumpo, mereu ai zis că seara vârstnicilor merge de la sine.
Am gândit-o bine.
Bine.
- Doamne! Serios? - Da.
- Dar îmi plac ordinea și disciplina. - Și mie.
Le dai cafea, te asiguri că nu-și pierd protezele.
Simplu!
Faci curat, încui și, Siaja,
fără surprize și fără foc!
Nu-i mai face gesturi de încurajare!
Îi trebuie mai multă disciplină. Așa, mai masează acolo!
CU 11 ZILE ÎN URMĂ
OFICIUL POȘTAL
Poate am fost cam rea cu tine deunăzi.
Și poate o să retrag o parte din ce am spus.
Habar n-ai să-ți ceri scuze.
Următorul!
Nu îmi cer scuze.
Fix asta spuneam.
Vezi-ți de treaba ta și nu vom avea probleme, bine?
Bine, dar e un oraș destul de mic.
Da, dar e orășelul meu.
Știu că toată situația asta e destul de ciudată.
Ne vom întâlni întruna,
așa că am putea încerca să fim mai politicoși.
Adică să ne prefacem că nu ne cunoaștem?
Următorul!
Dacă așa poți fi politicoasă, sigur.
Tu și eu suntem doi străini, nu?
Care se pare că au un copil de 27 de ani.
Are 26 de ani.
Ești un tată oribil.
Poate fiindcă n-am știut că sunt tată.
Următorul!
CU ZECE ZILE ÎN URMĂ
SEARA VÂRSTNICILOR
Poți să stai diseară cu Bun?
- Am treabă la muncă și… - Nu.
- Ting e în tura de noapte. M-ar ajuta să… - Asta-i viața de mamă singură.
Stai așa, de ce ești supărată pe mine? Eu sunt supărată pe tine.
- 'Neața, iubire! - 'Neața, micuțul meu ren!
Fiindcă am vorbit cu Alistair? Am tot dreptul să-mi cunosc tatăl.
Nu mai fi atât de melodramatică!
Nu ești singura corcitură fără tată.
Termenul ăsta e dezumanizant.
Doamne, sensibil mai e tineretul ăsta! Ești o eschimosă corcită. Mare chestie!
Sunteți ca Charlie și Pufosu' când vă certați.
„Ești o eschimosă corcită. Bla-bla. Mare chestie!”
Auzi, Bun?
- Vrei să fii asistenta mea diseară? - Da! Mă duc să-mi iau ochelarii.
Bine.
Vezi?
Manevră de părinte expert.
Se ard turtele.
Aoleu!
Salut, Bun!
- Kuuk, ce cauți aici? - Am venit pentru seara vârstnicilor.
Ca să-mi dispară duhoarea de orășean, cum zice mătușa Crystal de acolo.
Da.
- O fi parfumul tău. - Nu m-am parfumat.
- Vrei să-ți fac turul? - Ar trebui să fac cafeaua.
- Deci da, aș vrea să-mi faci turul. - Bine.
În zona asta jucăm cărți.
Ele sunt Maata și Josephina. Vezi că-s mari cartofore!
- Aici jucăm șah. - Îl ador.
- Da? - Da.
- Să jucăm! - Dacă îți place să pierzi.
Vrei să mă provoci. Îmi place.
Iar el e tovarășul meu, Kuuk.
- Ai zis „tovarăș”? - El e Kuuk cel mare.
Spune-mi „dragă tizule”! Atikuluk.
- Atikuluk. - Atikuluk.
E tizul meu.
Iar el e Lazarus, amicul tizului meu.
E fratele lui Elisapee.
Îi știu pe toți de aici.
Da.
Cine e maică-ta?
El nu te știe.
Neevee.
Da…
Acum te recunosc.
Nu vorbesc prea bine inuktitut.
Mamianaq!
Îmi pare rău.
E în regulă.
Mama ta…
Ți-a fost greu uneori când erai mică.
Dar acum nu mai bea
și o duce mai bine.
Are un magazin.
Și îi ajută pe toți.
Îi mulțumesc.
Dar turta asta
e prea prăjită.
Prea mult praf de copt.
- Da. - Și e tare.
Și puțin arsă.
Da.
Îmi pare rău.
Data viitoare, știu că poți face una mai bună.
Nu te lăsa!
- Mai încearcă! - Da.
Mă scuzați, domniță!
Vă rog din inimă să mă iertați.
Ce naiba îndrugi acolo?
Suntem străini, ai uitat?
Ei bine, uită-te pe unde mergi, străinule!
Seara vârstnicilor e mereu
așa de deprimantă?
Da. Cam așa ceva.
- Bun, mai ușor! O să dobori pe cineva. - Nu te aud.
Scumpetea mică!
E petrecăreață. Asta e bine. Va însufleți atmosfera.
Ce drăgălașă e!
Îmi împletești părul?
Nicio grijă! Nu am păduchi.
Scumpetea vrea codițe împletite, să-i facem codițe împletite!
- Kuuk… - Da?
Mi-a venit o idee.
Bun-venit la singura emisiune radio din oraș!
Copii cuminți din Ice Cove!
Nu doar soarele stă până târziu în acest anotimp.
Știți ce mai e tare?
Seara vârstnicilor de miercuri.
Știți ce zic? E marfă de marfă!
- Ce-ți veni? - De ce vorbești ca o albă?
Nu știu, m-am panicat.
Tot nu pricep ce facem aici.
Vreau ca seara vârstnicilor să fie mai puțin anostă.
Vrei să nu semene cu serile lui Helen fără să-i ceri voie.
Helen e ocupată cu vinul Malbec
și asta e ocazia perfectă ca să-i arăt că am inițiativă.
Dar copiii ascultă radioul?
Au!
- Scuze, doar… - Dar are dreptate.
Știi ceva? Trebuie să ieșim pe teren.
Stai puțin!
Ce mai faceți, copii? Mișto aruncări!
Ce faceți miercuri?
Ești traficantă de droguri?
Nu. Arăt ca o traficantă?
Eu și tipul de acolo încercăm să aducem copii la seara vârstnicilor,
unde va fi foarte distractiv!
Ne plătești?
Plata e timpul petrecut cu vârstnicii voștri.
- Vreau 20$. - Ce?
Da. 20$ de căciulă.
Ce ziceți de…
sucuri gratis?
Kuuk, nu poți mitui…
De acord.
Vezi? Bine.
Dar veniți cu prieteni!
Poate.
Două sucuri?
CU TREI ZILE ÎN URMĂ
Acasă, te rog!
Bună seara, domniță!
Bună seara, domnule!
Va trebui să iei următorul taxi, căci ăsta e luat.
După cum știm amândoi, e singurul taxi din oraș,
așa că n-am de gând să ies de aici.
La hotel, dle șofer!
SEARA VÂRSTNICILOR 2.0
Vrea cineva ceai?
Cafea? Turte bannock? Totul e proaspăt.
Jucăm cărți?
- M-am plictisit. - E nașpa.
Nu înțeleg. Le-am adus copii. De ce nu reacționează ca la Bun?
Nu știu. Poate dacă aduc tabla de șah și propun…
Grozav. Doi o să se distreze.
Încerc să fac…
Petrecerea asta e nașpa.
Am murit de plictiseală. Plecăm.
Stați puțin!
Colin, zi-i lui Naullaq să-și aducă acordeonul!
Millie, adu toate boxele pe care le găsești!
Da, Majestate.
Te rog. Mulțumesc!
E nevoie de mult mai mult zahăr în suc.
- S-a făcut! - Bine.
Să începem cheful!
Scuze, dar n-am prea înțeles cu ce te ocupi.
Sunt criminalistă.
Anchetez decese misterioase și neobișnuite în orașul New York.
I-auzi! Mi se pare o meserie fascinantă.
Și tu?
Eu? Ei bine, sunt un avocat foarte șmecher și influent, domniță.
Un adevărat rechin cu inima de gheață.
Ce?
Ești prea moale ca să fii rechin.
Îmi plac cerceii tăi.
Atât de multe haine!
Serios?
Da, toarnă-l pe tot!
- Te descurci? - Da.
- Petrecere! - Da!
Haide, Lazarus!
Lasă…
Cine vrea să joace zaruri?
Am și premii.
- Așa! - Incredibil!
Haide!
Ia un suc, vorbește cu un vârstnic!
Sucul. Vorbește cu un vârstnic!
Toată lumea se distrează?
Cine termină biberonul primul câștigă.
Va fi o seară de neuitat.
Facem o echipă bună.
Da, așa e.
Dă-l pe gât!
Ce Dumnezeu se întâmplă aici?
Siaja, vă aud de la clubul de vin.
Dar nu e uimitor?
E mult mai bine, nu?
Ce caută copiii aici?
I-am adus pentru vârstnici. Kuuk cel mare se distrează de minune.
Doamne!
Ce s-a întâmplat?
Sunt sigură că glumește.
E mare glumeț.
E mort.
E mort pe bune?
Siaja…
AZI-DIMINEAȚĂ
De ce e adus sicriul cu elicopterul?
Acum 23 de ani, Helen a venit aici ca noua urbanistă.
În prima iarnă a ales ca aici să fie noul cimitir.
Nu știa că e înconjurat de un râu înghețat.
Și o supără când moare cineva după ce s-a topit gheața.
Apropo, cât de supărată e pe tine?
Zice că are nevoie de timp să se împace cu propriile emoții.
Auzi? Ai dat o petrecere pe cinste.
Siaja, nu știu ce să spun.
În câteva săptămâni, ai reușit
să jignești tot orașul,
să incendiezi groapa de gunoi
și să ucizi un vârstnic îndrăgit.
Încercam doar să…
Trebuia doar să faci cafea și să cureți scaunele.
Ceea ce am și făcut.
Ei bine,
poate nu știi ce urmează, dar unii îi spun „Ciocanul lui Helen”.
Eu nu. N-am inventat numele ăsta.
Vine fratele meu.
Probabil va arunca un blestem asupra ta.
Lazarus, îmi pare rău.
- Trebuia să știu că Siaja nu e pregătită. - Nu. Taci!
Millie, vino să traduci ce spun!
Soră-mea schimbă mereu ce spun cu ce vrea ea să spună.
Știi cum supraviețuim noi, inuiții, de mii de ani în Arctica?
Nu, probabil aș muri de frig în două ore dacă aș fi în natură de una singură.
Da, abilitățile practice sunt importante.
Dar sunt importante și micile bucurii ale vieții.
Jocurile, broderiile, tatuajele, creșterea copiilor…
Bucuriile astea ne ajută în vremurile întunecate.
Am venit să-ți mulțumesc, Siaja.
L-am respectat enorm pe Kuuk cel mare.
M-a ajutat mult de tot în cele mai grele momente ale vieții mele.
S-a distrat de minune seara trecută.
A murit fericit.
- Fără îndoială, i-ai adus bucurie. - …i-ai adus bucurie.
A zis că orice comunitate are nevoie o persoană specială ca tine
care să unească generațiile.
Pe săptămâna viitoare!
Sigur că da.
Poate fără suc, bine?
Bine. Corect.
Da, cred că are dreptate.
HOTELUL DISCOVERY
Asta a fost ultima dată.
Neevee…
Vorbesc serios.
Ai spus asta și ieri.
Nu vreau să afle Siaja.
Ce să afle?
Că adulții fac sex?
Redevenim străini, bine?
Da.
Și asta
a fost o săptămână distractivă.
Mult noroc în viață!
Bem ceva?
- Vreau să sărbătoresc că încă am job. - Eu vin.
Sigur. Tot n-am altceva de făcut.
Nici eu.
Am o sticlă.
Ne putem întoarce la hotelul meu sau…
Și Alistair?
E un tip relax.
Dar numai dacă ești de acord cu asta. Dacă și tu ești relax.
- Da, sunt relax. - Bine.
Perfect! Petrecere la Kuuk.
- Bine. - Da.
Stați să gustați whisky-ul ăsta!
E un lot mic, cu note predominante de vanilie și tutun.
- Note predominante? - Ne instruiește.
Am ajuns.
Să deschid ușa…
Bun-venit în zona de relax!
Siaja?
Salut!
Subtitrarea: Brândușa Popa