Jeg har trakta kaffe.
-Sen kveld på kontoret, altså? -Ja, jeg jobba med presentasjonen.
Og hadde ikke annensteds å sove?
Jeg står på 373.-plass av 373 på ventelista for kommunalt tildelte boliger.
Men jeg skal over på Colins sofa i kveld, og i mellomtida er Bun hos Ting.
Fram til jeg får eget sted å bo.
Du flytta ikke ut fra mora di på grunn av meg, sant?
Nei, på grunna av henne. Og meg.
Og så kanskje deg, ja. Du er en slags fjern tredjepart.
Det blir godt å få presentasjonen overstått, men…
jeg kommer til å savne å ha deg her.
Ingen følelser før alle har fått i seg kaffe.
Uansett hva som skjer med presentasjonen, så skal du sørge for at det kommer herfra.
-Pappavommen? -Hjertet.
Jeg har da ikke pappavom.
Det går fint. Pappakropp er topp for tida.
Kommer du inn? Jeg er klar til å betale.
Beklager. Butikken er stengt.
-Du lot meg gå rett forbi, og jeg sa hei. -Sånt skjer. Vi er stengt.
OK. Jeg trenger en dag for meg selv.
Vi vil gjerne ønske dere varmt velkommen til vårt vakre verdenshjørne.
Dere skal få se hvorfor eneste logiske beliggenhet
for polarforskningsstasjonen er her i…
Ice Cove i Nunavut!
Overraskende vanskelig å si ting samtidig.
-Men… øvelse gjør mester. -Øvelse gjør mester.
Skal dere gi hverandre fem ofte i presentasjonen?
Spre dem iallfall utover. Én gang oppe, og så aldri igjen.
Får vi denne forskningsstasjonen,
får vi nok penger til samfunnstiltakene. Konsentrer dere.
Bæsj. En besøkende skar av fingeren med en ulu (inuittkniv).
Det høres ille ut.
Er nok bare en del av fingeren, men vedkommende vil liksom saksøke.
-Jeg må stikke. -Ja. Vi har full kontroll.
Har vi det? Vi trenger dette. Staten kommer til å kutte.
Men fikser vi dette, har vi nok penger til alt.
Og så kan du få lønn videre. Og dere to.
Pokker. Vi må virkelig vinne.
SER DU ETTER ET TEGN FRA GUD? HER ER DET!
Vil du drepe meg?
Så gjør det, da. Du skal få én siste sjanse.
Det var det jeg trodde.
Jeg vant igjen.
Pysejævel.
Det hadde ikke jeg gjort.
-Hei. -Hei.
Stor dag i dag. Hele bygda kommer, sant?
Er du spent? Klar?
-Ja, jeg har en god følelse. -Bra.
Helen insisterte på at vi skulle lære hele innsalget utenat.
-Til og med "knis litt her". -Det må jeg høre.
-Det var ganske snålt, ja. Hva skal du nå? -Jeg skal fri til komitéen med lokalmat.
Pakker dere?
Ja, flyet vårt går på mandag.
-Herregud. -Ja.
Det var da snart. Det blir ikke det samme her uten deg.
Beklager for forleden kveld, altså. At jeg gikk glipp av sjakken.
Colin fortalte meg om greiene med Ting. Jeg er lei for det.
Jeg hadde nok ikke vært særlig godt selskap uansett.
Jeg føler meg litt som et vrak.
Å? Bare så det er sagt, så ser du ikke ut som noe vrak.
Jeg får komme meg av gårde.
-Hva gjør du her? -Det teite skiltet, sant.
Trodde det var mer moro å finne her.
Du vet at jeg ikke liker deg.
Vet du hva? Jeg liker ikke deg heller.
Men jeg forstår deg.
Visste du at jeg gikk på internatskole sammen med mora di?
Nei, det visste jeg ikke.
Det er veldig vanskelig å bli en god mor…
…når du aldri fikk møte din egen.
De lærte oss å holde på hemmeligheter.
Og de blir tyngre og tyngre å bære på jo lenger du bærer på dem.
Ja.
Jeg deler mine med Gud.
Hvem deler du dine med?
Først likte jeg ikke Siaja.
Jeg trodde at hun var som deg.
Tøytete. Gudløs. Skamløs.
Greit, jeg tar poenget.
Men hun elsker bygda vår.
Du er en synder.
Men du har oppdratt ei fin jente.
Ikke la hemmelighetene komme mellom dere.
OK. Nå er jeg ferdig. Nå kan du gå.
Takk.
Takk han der.
Næsj.
Jeg tror ikke at jeg kommer tilbake hit.
Bra.
For du har dårlig innflytelse.
-Ice Cove i Nunavut. -Ice Cove i Nunavut.
Der satt den!
Jeg drar til flyplassen og henter komitéen.
-Hvor mye tid har jeg på meg? -45 minutt.
-OK. -Har du en god følelse?
Ikke no' tull, klar for et knull!
Upassende på arbeidsplassen. Jeg er nervøs.
Det går fint. Se på oss. Vi er da ikke nervøse.
Så fort du sa det, ble jeg umiddelbart nervøs.
Klokka går. 44 minutt og 48 sekund.
-På saken! -47, 46…
Jeg er på saken, sa jeg!
Vi får kontrakten, sant?
-Det er mulig. -M-m.
Din hevngjerrige kødd.
Etter Ottawa er det rett og rimelig at du får velge.
Jeg snevra det inn til Nepal eller California, og bare…
-Du får ta den endelige avgjørelsen. -Det er snilt av deg.
Hvorfor California?
Husker du ikke det? De ville at jeg skulle dekke Coachella.
-Det hadde vært kult. -Ja, det hadde det vært.
Et stort pluss for California.
Men i tillegg til for meg, hadde det vært bra for deg.
Du kan klarne tankene etter et tøft år. Finne ut av ting.
Du sliter med å finne ut hva du vil, men jeg vil virkelig dette. Oss.
Du må si det nå, Kuuk. Vet du hva du vil?
Siaja. Du tar ikke telefonen. Mora di trenger hjelp.
-Hennes problemer er ikke mine. -Jeg mener det, Siaja.
-Butikken oversvømmes. Hun gjør ingenting. -Du har bare 38 minutter på deg.
Hun får skynde seg.
Det er som om noe inni henne har gått i stykker. Hun trenger deg.
Hele livet har jeg passa på Neevee.
Fy flate.
Hvis dette ikke er et tegn, vet ikke jeg. Synd at du ikke selger snorkler.
Vi må snakke sammen.
Du er omtrent 26 år for seint ute.
Bare hold tåta og hør etter.
Før du kom til verden…
…fikk jeg først et annet barn.
Hva?
Hun ble tatt fra meg.
Faren hennes tok henne.
En hvit mann.
Har jeg ei søster?
Ja.
Jeg var 16.
Han var veldig mye eldre.
Jeg hadde ingen penger,
ingen advokat eller noe, og…
Jeg trodde at han skulle ta henne med på besøk til familien.
Men de kom aldri tilbake.
Så da jeg fikk deg…
…kunne jeg ikke ta sjansen på å miste deg også.
Derfor støtte du Alistair fra deg.
Og holdt meg hemmelig.
Mamma.
Nei…
-Jeg er glad i deg, mamma. -Men jeg mista jo søstera di.
Du mista ingen.
Hun ble stjålet fra deg.
Du er jenta mi.
Det går bra.
Jeg er her.
Jeg drar ikke fra deg.
Så fant jeg en annen stein som var mer rosaaktig, og…
Ja. Dette er opplevelser som fant sted her
i Ice Cove i Nunavut.
Nå til videoen. Hvordan går det?
-Snart klar. -Ikke i nærheten.
Ring Siaja. Jeg klarer det ikke uten henne.
Gjør meg en tjeneste. Lukk øynene og se for dere en snødekt fjord.
-Skal du ta den? -Det er ingenting.
-Bare Helen. -Vent… Var presentasjonen i dag?
Jeg drar ikke fra deg.
Jeg lar deg ikke kaste bort dette på grunn av meg.
-Vi er ute å kjøre. -Er det noe nytt?
Over dere flyr et par fjellryper,
de svever over himmelen som jazzhender.
Det er et rikt dyreliv her.
-Et lite sted. Jordnært. -Takk Gud.
-Nå er jeg her. Unnskyld, Helen. -Spar det til vi er på tomannshånd.
Selvsagt.
Hei. Velkommen. Nye fjes, kjente fjes. Takk for at dere kom.
-Vi har ikke passordet. -Akkurat.
Passordet er Passord123 med stor P. OK.
-Har du… -Ja. Fire eller fem ganger.
-Kan jeg bare hoppe inn? -Vær så snill. Sett i gang.
OK.
Sett den på.
Ice Cove i Nunavut. Her bor det 2200.
Fra vår sjarmerende, men velfungerende flyplass
til ekspedisjonsutstyrsbutikkene har vi mye å tilby forskningssenteret.
Vi er et knutepunkt for alle tre regioner i Nunavut, sentralt beliggende i Arktis.
For dere står driftskostnader sentralt i vurderinga.
Kan vi sette videoen på pause?
Hør her. Jeg er ny i jobben, men jeg er ikke ny her i bygda.
Dette stedet er fantastisk. Det er fine folk i Tuktuktalik også.
Tror jeg, da.
Og det er mye stiligere der.
Ser dere det hullet i veggen?
Eller ikke. Ikke se.
Forgjengeren min hadde en dårlig dag. Vi kunne ha gipsa det, men hvorfor?
Det er en del av historien her. Hva sier det oss?
"Det er gjennom sprekkene lyset slipper inn?"
Jeg mener det er motsatt.
Noen ganger er sprekkene der for å slippe lyset ut.
Vil dere studere det virkelige Arktis,
er det her dere må være.
I altfor lang tid har folk kommet til Arktis for å prøve å forandre oss.
Men jeg ber dere om å la dette stedet forandre dere.
For vi har forska på egen hånd i 20 000 år nå.
Og med det gir jeg ordet til Helen,
som skal snakke om budsjett, tidsplan og anbefalinger. Nakurmiik (takk).
Som å hoppe etter Wirkola.
Hadde jeg visst vi improviserte, hadde jeg forberedt noe.
OK.
Hva tror du de snakker om? De kan vel ikke alt ha bestemt seg?
Det funker vel ikke sånn?
-Byråkratenes mening spiller ingen rolle. -Det er det eneste som betyr noe.
Nå kommer de. Behold roen.
Takk. Ha det bra. God tur hjem.
Du var kjempeflink. Det ville de at jeg skulle fortelle deg.
Men Tuktuktalik har visst bedre infrastruktur og internett.
Og det åpna nettopp ny sushisjappe der.
Men det…
Den sleipe kjerringa Ellen kjøpte kontrakten.
-Det er urimelig. -Rimelig, schimelig.
Denne jobben har lært meg at fiasko er som nye sko
som virkelig er vonde å gå i fram til du venner deg til smerten.
OK. De hadde gode nyheter også.
-De elsket plan B-forslaget. -Fantes det en plan B?
De setter opp et satellittkontor her.
Vi får ikke alle forskningsstasjon- pengene vi ønska oss,
men det er bedre enn ingenting. Og jeg…
Jeg meldte meg til å drive kontoret.
Blir du?
Ja!
Greit. Vi hadde planlagt å feire, så jeg tar på meg danseskoene.
-Så får vi festen i gang. Sant? -Jeg blir, så ja.
-Kom igjen. Bra jobba. -Takk, Helen.
Blir du værende, altså?
Ja, det ser sånn ut.
For deres del.
Ikke for vår del.
-Hei! Festløven! -Bestefar!
-Skal vi danse? -Ja!
-Lager ingen lyd. -Klink, klink!
-Takk. -Det er en tale. Klink!
Ikke si det. Ødelegger overraskelsen.
Jeg vil bare utbringe en skål.
Til nest beste bygd i Nunavut, Ice Cove!
VI ER NUMMER 2
Vent! Én ting til.
Takk til alle for å anerkjenne hvor hardt jeg har stått på.
Jeg er så stolt av presentasjonen.
Jeg kunne ikke ha klart det alene, ikke så bra, iallfall.
Jeg har en gave til min assistent, Siaja. Kom hit.
-OK. -Den er til deg.
Prøv den!
Den framhever øynene dine.
Ja da!
-Det er Helen junior! -Se der, ja.
Dette må foreviges.
-De er tvillinger. -Nydelig.
-Du er kjempefin.
-Veldig omtenksomt. -Nå danser vi!
-Aldri fred å få. -Hei.
-Men enda viktigere: Du var helt rå. -Ja. Jeg var vel på en måte det.
-Kult at Alistair blir. -Jepp.
Når det er sagt,
så kommer han til å trenge litt hjelp.
Derfor blir visst også jeg værende litt til.
-Sier du det? -Ja.
Dette er det første stedet jeg har bodd som faktisk føles som hjemme.
-Jeg er ikke klar til å dra, så… -Nei, ikke sant.
-Men jeg må advare deg om… -Hei, Siaja!
Har Kuukie sagt det?
Jeg ba ham om å vente, så vi kunne si det sammen.
Vi blir! Er ikke det fett?
-Ja! Bestevenner! -Kult.
Vi kan gjøre så mange endringer i bygda. Her har vi blanke ark.
Jeg har alt delt idéer med Helen.
Med mine kontakter og hennes erfaring
kan vi virkelig få optimalisert driften av ting her, ikke sant?
Vi blir kanskje kollegaer! Fantastisk!
-Kom og dans! -Kom og dans!
Er vi problemet?
Antakeligvis.
Noen råd fra ei mor?
Husleia forfaller første fredag i måneden.
Ikke legg deg ut med utleieren.
-Mamma? -Ja?
Vi har vel ingen sjamaner bakover i slekta?
MINNES I KJÆRLIGHET
Tekst: Fredrik Island Gustavsen