Я саме зварила свіжу каву.
Засиділася в офісі?
Так, працювала над презентацією.
І більше не мала де переночувати?
Я — номер 373 в черзі на державне житло, у якій всього
373 людини.
Але сьогодні я переїжджаю на диван до Коліна,
а Бан зараз із Тінґом.
Поки не знайду житло.
Чекай, ти не ж не з'їхала від мами через мене?
Ні, я з'їхала через неї.
І через себе.
А тоді вже, можливо, через тебе.
Ти на далекому третьому місці.
Буде добре покінчити з цим конкурсом, але…
мені тебе не вистачатиме.
Так, усі емоції після кави, будь ласка.
Слухай, Сіає,
що б там не сталося сьогодні з презентацією,
головне — говори звідси.
Від твого пуза?
Від твого серця.
І в мене нема пуза.
Не хвилюйся.
Невелике пузо тепер в моді.
ПІВНІЧНІШЕ ПІВНОЧІ
Заходите чи ні? Я хочу розплатитися.
Вибачте, магазин зачинено.
Але ви мене пропустили. Я ще привіталася.
Таке буває.
Ми зачинені.
Ясно? Я взяла відгул з особистих причин.
Ми хочемо вас тепло привітати в нашому прекрасному куточку світу.
Ми покажемо, чому єдиний логічний вибір
для вашої станції дослідження екосфери — наше містечко.
-Айс Ков, Нунавут! -Айс Ков, Нунавут!
Говорити щось в унісон напрочуд важко.
-Але головне — практика. -Головне — практика.
А на самій презентації теж так часто даватимете п'ять?
Я б розтягнув їх у часі.
Один раз спочатку, а другий — не робити.
Народ, якщо нам дадуть цю станцію,
у нас буде достатньо грошей для моєї роботи, зосередьтеся.
От халепа. Якийсь турист відрізав собі пальця ножем улю.
Який жах.
Упевнена, що не весь палець,
але вони погрожують судом.
Мушу йти.
Так, ми впораємося.
Точно? Сіає, нам потрібна ця станція. Федеральний уряд скорочує бюджет.
Так, але якщо все вдасться, будуть гроші на все.
І я зможу й далі тобі платити.
І вам обом теж.
Бляха, ми мусимо виграти.
ШУКАЄТЕ ЗНАК ВІД БОГА? ЦЕ ВІН!
Хочеш мене прикінчити?
Вперед.
Це твій останній шанс.
Так і подумала.
Я знову виграла.
Нездара.
Я б такого не говорила.
Привіт.
Сьогодні важливий день.
Уся громада прийде, так?
Ти як? Готова?
-Так, почуваюся добре. -Супер.
Гелен наполягла, щоб ми все знали напам'ять, включно з
«лунає легкий смішок».
Мушу почути цей смішок.
Звучить дивно.
Куди ти зараз?
Буду зачаровувати комітет місцевою їжею.
Ти вже закінчуєш потроху?
Так, рейс у понеділок.
-Боже. -Так.
Так скоро.
Без тебе тут буде вже не так.
І пробач за вчора.
Пропущені шахи.
Так, Колін розповів мені про ситуацію з Тінґом. Прикро.
Так, зі мною все одно, мабуть, не було б весело.
Я якась розбита.
Так? Ну, якщо що, то на вигляд ти не розбита.
Що ж, я вже піду.
І що ж ти тут робиш?
Там вивіска дотепна.
Думала, тут буде смішніше.
Ти знаєш, ти мені не подобаєшся.
Знаєте,
ви мені теж ні.
Але я тебе розумію.
Ти знала,
що я ходила в інтернат разом з твоєю мамою?
Ні, не знала.
Дуже тяжко зрозуміти, як самій бути мамою…
коли ніколи не бачила власної.
Нас навчили зберігати таємниці.
А що довше тримаєш їх у собі,
то важчими вони стають.
Так.
Своїми — я ділюся з Богом.
А ти з ким ділишся?
Мені спочатку не подобалася Сіая.
Я думала, що вона така, як ти.
Розпутна. Безбожна. Безсоромна.
Добре, я зрозуміла.
Але вона дуже любить нашу громаду.
Ти — грішниця.
Але виховала добру дитину.
Не дозволь таємницям розсварити вас.
Ну все, я закінчила.
Можеш іти.
Дякую.
Йому подякуй.
Та ні.
Не думаю, що повернуся сюди.
От і добре.
Ти погано впливаєш на оточення.
-Айс-Ков, Нунавут. -Айс-Ков, Нунавут.
Ідеально.
Гаразд, я поїхала в аеропорт по комітет.
-Скільки в мене часу? -Сорок п'ять хвилин.
-Добре. Так. -Добре почуваєтеся?
Здорова, як корова, плідна, як свиня.
Друге було недоречно. Я нервуюся.
Та все добре. Дивіться. Ми не нервуємось.
Щойно ти це сказала, я почав сильно нервуватися.
Час іде, Гелен. 44 хвилини і 48 секунд.
-Так, іду. -47, 46…
Я сказала, що йду.
Ми виграємо, правда?
Це можливо.
Мстивий виродок.
Після Оттави буде справедливо, якщо ти вибереш.
Бо я звузила список до двох варіантів: Непал або Каліфорнія, і просто…
Хочу, щоб рішення прийняв ти.
Це мило з твого боку.
Нагадай, а чому Каліфорнія?
Бо… Пам'ятаєш?
Мені дають роботу на Коачеллі.
Точно. Було б круто. Так.
Так, думаю, це буде круто.
Це великий плюс для Каліфорнії.
Але також і для мене, моєї кар'єри. Думаю, для тебе теж.
Проясниш думки після важкого року.
Розберешся зі всім.
Так, ти не знаєш, чого хочеш, але я дуже хочу цього.
Я хочу бути разом. Але, Кууку, скажи мені.
Ти знаєш, чого хочеш?
Сіає, ти не відповідаєш на дзвінки. Твоїй мамі потрібна допомога.
Її проблеми мене не обходять.
Я серйозно, Сіає.
Магазин затопило, а вона нічого не робить.
Але в тебе тільки 38 хвилин.
Варто поквапитися.
У неї ніби щось обірвалося всередині.
Ти потрібна їй.
Няньчити Ніві, і так ціле життя.
Бляха-муха.
Якщо це не знак, то я вже не знаю.
Шкода, що не продаєш акваланги.
Треба поговорити.
Ти запізнилась…
десь на 26 років.
Просто замовкни і послухай.
До тебе…
у мене була ще одна дитина.
Що?
Її забрали в мене.
Її
забрав її батько,
білий чоловік.
У мене є сестра?
Так.
Мені було 16.
Він був набагато старший,
а я не мала ні грошей,
ні адвоката, нічого, і…
Він сказав, що хоче провідати з нею свою родину.
Але вони не повернулися.
Тому коли народилася ти…
я не могла втратити ще й тебе.
Тому ти відштовхнула Алістера.
І не казала йому про мене.
Мамо.
Ні…
Я люблю тебе, мамо.
За що? Я загубила твою сестру.
Ти нікого не губила.
Її вкрали.
Ти моя дитина.
Все гаразд.
Я з тобою.
І нікуди не зникну.
Тоді я знайшла інший камінець, рожевуватіший, і…
Так. Усе це сталося саме тут,
в Айс-Кові, Нунавут.
Переходимо до відео. Як там наше відео?
-Майже є. -І близько ні.
Подзвоніть Сіаї ще раз. Я не зможу без неї.
Зробіть мені послугу.
Заплющте очі й уявіть засніжений фйорд.
Піднімеш?
Це пусте.
Просто Гелен.
Чекай.
Твоя презентація сьогодні?
Я нікуди не піду.
Не дозволю тобі профукати таку нагоду через мене.
Але ми в повній дупі.
Оце так новина.
Вгорі — пара куріпок,
пурхають у небі, як метелики.
Там багато різних тварин.
Вони маленькі.
-Бігають по землі. -Слава богу.
Знаю, Гелен. Я вже тут. Вибачте.
Вибачишся, коли ми будемо самі.
Так, звичайно. Звичайно.
Привіт. Вітаю.
Обличчя нові й знайомі. Дякую, що прийшли.
Ми не знаємо пароль.
Точно.
Вибачте. Пароль — «Пароль123», велика «П».
-Так. -Добре.
Ви вже…
Так. Чотири чи п'ять разів.
Можна я продовжу?
О, будь ласка. Прошу.
Гаразд.
Вмикай.
Айс-Ков, Нунавут. Населення: 2 200.
Від дивного, але цілком функціонального аеропорту,
до численних магазинів спорядження, нам є що запропонувати.
Ми знаходимось у центрі Арктики,
тому звідси подорожують у всі три регіони Нунавуту.
Операційні витрати — теж важливий фактор.
Знаєте що? Ми можемо зупинити відео?
Слухайте, я на цій роботі недавно, але живу тут усе життя.
Це містечко дивовижне.
Ну тобто, у Туктукталіку
теж є хороші люди.
Напевно.
І він точно набагато пишніший, ніж ми.
Бачите цю діру в стіні?
Та ні. Необов'язково дивитися.
У моєї попередниці був поганий день. Діру можна було закрити, але навіщо?
Це частина історії цього місця.
Як там кажуть?
«Тріщини впускають світло»?
Думаю, все навпаки.
Часом тріщини випускають світло назовні.
Тому, якщо ви хочете досліджувати справжню Арктику,
то маєте бути тут.
Надто довго люди приїздили в Арктику, щоб змінити нас.
А тепер, прошу, дозвольте цьому місцю змінити вас.
Бо ми проводимо власні дослідження вже 20 000 років.
На цій ноті
я хочу передати слово Гелен
щодо бюджету, графіку та рекомендацій.
І додати нічого.
Якби я знала, що ми будемо імпровізувати, я б підготувалася.
Добре.
Як думаєте, про що вони?
Вони не могли вже вирішити.
Усе ж не так відбувається?
Неважливо, що думають ці шишки.
Що думають ці шишки — єдине, що важливо.
Ідуть. Поводьтеся природно.
Дякую. Бережіть себе. Бувайте. Щасливої дороги.
Ну, ти чудово впоралася.
Вони хотіли, щоб я тобі це передав.
Але, схоже, в Туктукталіку кращі інфраструктура й інтернет.
І там відкрили новий суші-бар.
Чекай, але це ж…
Ця слизька сучка Еллен купила контракт.
Але це нечесно.
Чесно-шмесно.
Я вже затямила, що невдача — це як нове взуття.
Воно натирає тобі ноги, поки не звикаєш до болю.
Зрозуміло. Ну, є й гарні новини.
Їм сподобався план Б.
А був план Б?
Вони погодилися розмістити філію в Айс-Кові.
Знаю, вона не принесе стільки грошей, як станція,
але це все одно краще, ніж нічого.
І я…
зголосився очолити її.
Ти лишаєшся?
Ура.
Що ж, добре.
Ми планували вечірку, тому вдягну танцювальні штани,
і почнемо святкування. Так?
Я лишаюся, тому так.
-Давай. Ось так. -Так, Гелен.
То що, ти залишаєшся?
Так, схоже на те.
Але заради них.
Не заради нас.
Гей!
-Тусівниця! -Дідусю!
-Потанцюємо? -Так!
-Так тихо цокає. -Цок-цок!
-Дякую. -Буде промова. Цок!
Не кажи їм. Це спойлер.
Я просто хотів сказати тост.
За друге найліпше місто в Нунавуті, за Айс-Ков!
Чекайте. Ще одне.
Привіт. Хочу подякувати всім за визнання моєї важкої роботи.
Я дуже пишаюся нашою презентацією.
Самій мені б не вдалося
зробити її так добре.
Маю подарунок для своєї асистентки, Сіаї. Підходь сюди.
Добре.
Це тобі.
Приміряй.
Підкреслює твої очі.
О так!
Це Гелен-молодша!
Ось так.
Цей момент назавжди.
-Вони близнючки. -Як гарно.
Особлива мить.
-Краса! -Виглядає чудово.
Дуже турботливо.
Нумо танцювати!
-Грішникам нема спокою? -О, привіт.
Але що важливіше, ти показала там клас.
Так.
Щось таке.
Круто, що Алістер лишається.
Так.
На цій ноті…
Алістеру знадобиться допомога.
Тому виявляється, що я теж тут трохи затримаюся.
Справді?
Так.
Тут я вперше відчув себе вдома.
Я ще не готовий їхати, тому…
Так, звісно.
Але мушу тебе попередити, що…
Сіає, привіт!
Куукі тобі вже сказав?
Я просила його зачекати, щоб ми сказали разом.
Ми лишаємося! Хіба не круто?
-Так! Будемо дружити! -Круто.
Ми стільки можемо зробити, щоб змінити цю громаду.
Ідеальний чистий аркуш.
Я вже поділилася кількома ідеями з Гелен.
І думаю, що мої контакти і її досвід
справді оптимізують тут усі процеси.
Ми можемо стати колегами!
Клас!
Танцюймо!
Проблема в нас?
Мабуть.
Маєш якісь поради?
Оренду треба платити в першу п'ятницю місяця.
І не зли власницю.
-Чуєш, мамо? -Так?
Серед наших предків часом не було шаманів?
СВІТЛОЇ ПАМ'ЯТІ ЕМЕРАЛД «БАБУ» МАКДОНАЛД
Переклад субтитрів: Юрій Бик