EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Titta bort, titta bort
Programmet förstör din kväll Livet ditt blir kort
Varje gång kommer Ännu en eländesrapport
Så titta bort Titta bort, titta bort
I skolan tvingas barnen Bo i ett gammalt skjul de fått
Tröst, glädje, trygghet Saknar de i stora mått
De springer många varv Deras kondition blir otrolig
Men du borde sluta titta Det här blir inte roligt
Bara titta bort, titta bort
Det blir bara skräck Och problem att överväga
Fråga en sansad person "Ska jag titta?" De kommer säkert säga:
Titta bort, titta bort, titta bort
Titta bort, titta bort
DEN SKRÄCKFYLLDA SKOLAN: DEL ETT
Titta bort, titta bort
Till Beatrice -
För evigt ska du finnas i mitt hjärta, i mina tankar,
och i din grav.
Du borde nog inte vara här.
Det här är en hemlig gång i ett förbjudet område,
ungefär en tredjedel in i en hemsk historia.
Jag är Lemony Snicket.
Om du har följt historien lika noga som vissa,
då vet du att ingen borde vara här.
För allting i syskonen Baudelaires situation
är förfärligt att tänka på.
Allting i syskonen Baudelaires situation är underbart att tänka på, herr Tamerlane.
Om du gillar historier med ett lyckligt slut, så har du hamnat rätt.
Inte bara ett lyckligt slut, men en lycklig början,
och alla möjliga lyckliga händelser mitt i.
Det är glädjande och pedagogiskt och lämpligt för alla familjer,
en fras som betyder "glädjande och pedagogiskt..."
Det är tre lyckliga barn som är modiga och brådmogna,
och bara roliga saker händer.
Den heter Ett ponnykalas och jag kan inte lägga den ifrån mig.
-Hur är det med Baudelaire-barnen? -Just ja, de barnen.
-Lägg ner boken. -Jag lägger ner den.
Från stunden jag sa till dem att deras föräldrar omkommit i en brand,
har de haft spännande äventyr på alla möjliga exotiska platser.
Från ett hus fullt av ormar,
till en sjö full av iglar mitt i orkansäsongen,
och av komplicerade orsaker, ett sågverk.
Det är oklart varför förmyndarna inte fungerade.
De är besatta av tanken på
att skådespelaren greve Olaf är besatt av dem,
men de vet inte hur han ser ut.
Jag går inte att stoppa!
De är på internat,
med den bästa utbildning som reducerad avgift ger.
Det är andra gången jag lämnar föräldralösa där. Nog utan samband.
När syskonen är trygga på Prufrock-skolan,
kan jag försäkra dig att bankens bekymmer är över.
-Prufrock? -Ja, det var det jag sa.
PRUFROCKS FÖRBEREDANDE
Jacquelyn? Det är min sekreterare.
Hon verkar ta ännu en oplanerad ledighet som hon svär på att jag gav lov till.
Vilken idiot.
Ja, det är svårt att hitta bra folk.
PRUFROCKS FÖRBEREDANDE SKOLA
REKTORSKONTOR
Det känns som vi suttit här i månader.
Vi har väntat så länge, att Sunny inte liknar en bebis längre.
Växtspurt?
Vi har plågats av svek och skurkar.
-Barnarbete och iglar. -Och nu en ny skola.
Den nya skolan har inte plågat oss ännu.
-Hej där, tårtsniffare! -Hej...
Är du en idiot? Alla vet att jag är Carmelita Spats.
Jag är Violet, och det här är Klaus och Sunny.
Vad är "tårtsniffare"?
Ni är korkade tårtsniffare,
men jag är den mest speciella flickan i skolan. Jag ska visa er runt.
Här är studierektor Neros rum. Han är ett geni. Han gillar mig bäst.
Jag måste inte ha uniform, för jag är gullig. Kom.
En skola borde vara trygg.
En helt ny säsong att utforska mysterierna omkring en.
Kom, tårtsniffare.
Det är nog ingen komplimang.
En plats där man får nya vänner.
Det känns som vi suttit här i månader.
En plats för tröst och äventyr som nästan känns som hemma,
speciellt om ens riktiga hem har förstörts i en brand.
Men som vi båda vet, är skolan sällan så.
-De tittar på oss. -Säkert för att vi är nya.
Det är för att ert hus förstördes i en brand.
Precis som det här klassrummet kan Baudelaire-syskonens liv verka harmlösa.
Om du insisterar på att titta borde du känna till Prufrocks motto.
Som många andra motton syns det på många olika ytor,
från en banderoll i skolans auditorium,
till poängtavlan på sportområdet.
Här är sportområdet. Gymnastikläraren har bortamatch. Jag bestämmer när de hoppar.
"Memento mori."
När du vet vad det betyder
vet du varför historien inte kan sluta bra,
precis som ingen historia kan.
Vad betyder "memento mori"?
Kom ihåg, du kommer att dö.
Larry, tack för att du kom med så kort varsel. Snygg våtdräkt.
Jag gillar dykning under lågsäsongen. Vad är uppdraget?
Ta det här till Baudelaire-barnen. Det är svaret på alla deras frågor.
De får veta allt om vår hemliga organisation.
Men bara om du ger den till dem. De finns här.
PRUFROCKS FÖRBEREDANDE SKOLA
-Har du hört talas om Prufrocks? -Jag gick där.
Det är mer än ett uppdrag för en hemlig organisation.
-Det är en hemkomst. -Lycka till.
Prufrocks Förberedande Skola...
Ser man på.
Kom ihåg, du kommer att dö.
När du dör, tänk inte på din familj.
Du tänker inte på vänner eller karriär, eller hur solen går ner bakom bergen.
Du tänker på dagen då vi slog ett annat lag i en sport!
Prufrock!
-Prufrock! -Det står nån på vägen.
Hej. Min cateringbil har gått sönder och jag måste till Prufrock-skolan.
Jag ser att du tog med nåt att läsa.
-Jag reser aldrig utan en bok. -Nörd.
Var var vi? Just det, det fullständiga nederlaget för...
En punktering.
Jag kan fixa det. Jag var årets tränare i Berlin 1939.
Kommer strax.
Är det en krok?
Det är det.
Jag tar tillbaka den nu.
Vad händer med hejaklacken som du kastade av bussen?
-Läraren grät. -Föraren också.
Sånt trams skulle aldrig ha tolererats
när jag gick på Prufrock.
Gick du på Prufrock? Jag är imponerad.
Det borde du vara. Mitt IQ är tvåsiffrigt på den övre skalan.
Den här resan är mer än en chans att gripa tre barn
och även deras enorma förmögenhet.
Det är en hemkomst.
Jag vet inte vad det är. Jag går aldrig dit.
Det står "bibliotek".
Bara en tårtsniffare märker sånt.
Det står ganska tydligt.
BIBLIOTEK
Hej. Ni måste vara de nya eleverna som jag hört så mycket om.
Baudelaire?
Prata inte med biblioteksdamen, för hon luktar konstigt.
Carmelita, alltid ett nöje.
Ett bibliotek är en ö i ett hav av okunskap.
Speciellt om biblioteket är högt och omgivningen är översvämmad.
Kom nu!
Jaha...
Kom på besök.
Här är studierektor Neros rum,
där ni skulle ha varit för tio minuter sen.
-Tack? -Tack räcker inte.
Det är tradition att ge guiden dricks.
Dricks?
Ja, dricks! Är du döv och blind, tårtsniffare?
Vem vågar avbryta ett geni när han övar?
Det är syskonen Baudelaire. De är sena.
Hur vågar ni vara sena?
Tack, Carmelita, för att du berättade. Fin brosch, förresten.
Den första ägaren gillade den.
Vilken trevlig flicka. Söt som en sockertopp.
Hon har två föräldrar vid liv.
Kom in. Jag har inte hela dagen.
Hur står det till?
När man hör ett otroligt framförande bör man klappa och jubla och ropa "bravo"!
Bravo.
Tack. Tack så mycket.
Och välkomna, nya elever.
Jag heter Nero och min näst största uppgift
är att ni följer den strikta standarden här på Prufrock.
-Din största uppgift, då? -Karriären som violinist.
Jag vet allt om er.
Ni har varit hos flera förmyndare och svårigheter har följt.
Svårigheter betyder "problem".
I vårt fall betyder svårigheter greve Olaf.
Här på Prufrocks Förberedande Skola
får ni inte skylla era svagheter på denne greve Olaf.
Det här är en avancerad dator. Jättedyr.
Datorklubben programmerade den att känna igen greve Olaf.
Ett ögonbryn, tatuering på fotleden.
Det är inte greve Olaf.
Vi ställer den utanför skolan och ni är helt trygga.
Tvivelaktigt.
Jag vet inte om en avancerad dator hjälper oss.
-Olaf brukar förklä sig... -Jag borde inte ha brytt mig.
Vanliga föräldralösa förstår inte ett geni.
Prufrock kommer att ta hand om det.
Prufrock-skolan har magnifika sovsalar
tack vare generösa donationer från grundaren sir Barrymore Feint.
Där finns ett stort vardagsrum och en utsmyckad bur med tropiska fåglar
som kan landa på fingret och lära sig ert namn.
-Ser det trevligt ut? -Mer än så.
Bättre än nån plats vi bott på.
Så roligt att ni säger det, men ni får inte se mycket av det.
För att få bo där behövs underskrift av föräldrar eller förmyndare,
och era föräldrar är döda.
Enligt Poe är förmyndarna döda eller har förkastat er.
Poe kan väl skriva på.
"Poe kan väl skriva på." Nej.
Han är inte er förmyndare. Han jobbar på bank.
Tyvärr får ni bo i ett litet plåtskjul.
Det är en sorglig plats.
Ni bor där tills vi får fler föräldralösa.
Då blir ni uppgraderade till en städskrubb.
Varför ändrar du inte på regeln?
"Varför ändrar du inte på regeln?"
Jag vill inte.
På tal om regler, om ni är sena till lektionerna
blir ni bakbundna under måltiderna,
och ni får böja er fram och äta som en hund.
Violet, du studerar hos herr Remora i rum ett,
och Klaus, du ska vara hos fru Bass i rum två.
Lätt att minnas, tänk på Tu B'Shevat, den judiska motsvarigheten till Arbor Day.
Det ska jag komma ihåg.
Var ska Sunny vara?
Jag sa till herr Poe att vi har plats för en baby,
men inte i en klass.
Jag har alltid velat ha en assistent, men har inte haft pengar till det.
Nu har jag Sunny.
Iväg till ert skjul!
Geniet behöver öva. Schas.
Vad är det nu?
Barn!
-Du ville träffa oss? -Vi har väntat en lång tid.
Kom in.
Nå, föräldralösa, vill ni flytta in i en städskrubb?
Det har knappt förändrats sen jag blev relegerad.
Vad ska vi göra med det på bussen?
Vi har kanske användning för det. Att skriva in sig är svårt.
Jag var ett svårt fall under min en och en halv termin.
Tror du de känner igen dig och är arga ännu?
Varför skulle de inte vara det?
Inget. Ingen orsak.
Det var bara... Det var länge sen...
-Låt oss se vad vi har. -Okej.
-Maskotdräkt, främre halva. -Bra.
-Maskotdräkt, bakre del. -Bättre.
-Trettiotvå korvar, 31 korvbröd. -Spännande.
Vimplar, hejaklackuniformer, svettiga kläder, hula-hula-ringar, ett skolbanér.
-Okej. -Det var allt.
Det...
Ska vi få ihop en komplicerad intrig med det här råmaterialet?
Korven är förkokad.
Måste jag göra allt själv?
Jag vet att du gömmer dig.
Ser man på. Vad har vi här?
-Du sa att ni tagit fram allt. -Ja.
Förklara det...
...för de här!
Nu går vi. Förbannat!
Det är inte greve Olaf.
Det blir svårare än jag trodde.
Vad ska vi göra?
Det som fick mig genom åttonde klass. Vi hittar en plats att gömma oss på.
Jag vill inte avbryta ett geni när han övar...
Jag var redan avbruten. Jag sa just till de föräldralösa
-att de måste bo i ett skjul. -Så hemskt.
Vi gör alltid så.
Så hemskt att det tog sån tid för dig att förklara det.
-Varför är du här? -Varför är nån av oss här?
"Livet är fullt av taggar
och den enda boten är att snabbt gå över dem."
-Voltaire sa det. -Relegerades inte det franska barnet?
Jag undrar om att hålla biblioteket öppet mer än tio minuter...
Nej! Kommer inte på fråga! Jag lade pengarna på ett violinfodral med rubiner.
Men det kostar inte mer att låta biblioteket vara öppet.
Jag har inte tid att förklara.
Då väntar jag.
Okej.
Det är för att jag inte gillar dig.
Mina händer är bundna!
-Du tappade den här. -Jag önskar att den föll på hans huvud.
Synd att vi inte kan fixa dumheten på studierektorsnivån.
I en värld som styrs av korruption och arrogans
kan det vara svårt att hålla sig till sina principer.
Jag har ofta tänkt detsamma.
-Det har de flesta bibliotekarier. -Hur visste du?
Det finns en glimt i ögat som tyder på ett beläst intellekt.
Och du har en vagn med böcker. Var hittar jag tre nya elever?
Ja, men jag berättar inte för nån utomstående.
-Jag jobbar här. -Jag har aldrig sett dig.
Jag jobbar i kafeterian.
Det kan stämma. Jag brukar aldrig äta där.
-Hej. -Vem sa att du får prata med mig?
Oj! Låt mig hjälpa dig.
-Barn kan vara grymma. -Hela världen är grym.
Skolan är ett mikrokosmos.
-Mår du bra? -Varför undrar du det?
Kafeterian är åt andra hållet.
Men sköterskan är häråt.
EN INKOMPLETT HISTORIA OM HEMLIGA ORGANISATIONER
Uttrycket "att göra ett berg av en myrstack"
betyder att göra nåt stort av nåt litet.
Man förstår lätt hur uttrycket kom till.
Myrstackar är högar som är hus för små djur.
De har aldrig orsakat nån skada
förutom kanske en skadad tå om man knuffas av en mobbare.
-Hallå! -Jag avskyr ditt ansikte!
Men berg är mycket stora högar
och orsakar ständigt problem.
Från frostskador till gränsdispyter och drakflygningsmisstag.
Och det är därför när nåt kallas för ett berg,
som vi menar att det är stora problem.
När Nero beskrev skjulet där Baudelaire-syskonen bodde,
gjorde han inte ett berg av en myrstack.
-Snarare tvärtom... -Det är litet.
Även för ett skjul.
...så gjorde han en myrstack av ett berg.
-Krabbor! -Det finns krabbor i skjulet!
Mögel.
Vårt skjul droppar mögel.
GLADA FÖRÄLDRALÖSA FÅR UTMÄRKT UTBILDNING
Felinformation.
De blev felinformerade om skjulet.
-Det här är löjligt. -Vi fixar det.
Jag menar skolan.
Föräldralösa borde inte straffas.
Och vem bakbinder folk till maten?
Vi måste se hela bilden.
Våra föräldrar och förmyndare var del av nåt.
Därför händer kanske de här hemska sakerna.
Vi får aldrig veta om vi bor här.
Det är en skola. Vi ser vad vi får lära oss.
God morgon, klass, inklusive vår senaste föräldralösa.
Jag heter herr Remora och idag
ska jag fortsätta berätta humoristiska historier om mitt liv.
Ni antecknar och det blir ett prov sen.
En dag, jag tror en tisdag, kände jag för makaronilåda. Jag sa till mig själv:
"Idag, tisdag, ska jag äta makaronilåda."
Det inte var krokmakaroner,
eller den fina fjärilspastan, eller ens rörformade makaroner...
God morgon, barn. Får jag er odelade uppmärksamhet?
Det gäller dig också, Daniel.
Vi har en helt ny föräldralös idag.
Det måste vara svårt för dig att mäta hur olycklig du är,
men vi ska försöka.
Mitt namn är fru Bass,
och vi ska fortsätta lära om metersystemet
genom att mäta olika föremål.
Sen blir det prov.
Det första vi ska mäta är burken med majonnäs
som jag hittade i garaget.
Nästa brev.
"Kära Juilliard School of Music,
jag blev förvånad över ert kontaktförbud den 13 oktober."
Snabbare! Du skriver som en ettåring!
Var var jag?
"Kära Juilliard School of Music,
jag blev förbluffad över ert kontaktförbud den 13 oktober.
Vad hade jag gjort?"
Kallar ni det för hopp?
Jag har sett åldringar göra bättre hopp!
Gömd under läktaren igen, som så ofta i ungdomens dagar
då jag kläckte planer och sökte fimpar.
Jag vet hur det känns att inte vara populär.
Men jag var en rebell.
-De var nog avundsjuka på ditt utseende. -Om du inte utvecklades sent.
Det gjorde jag inte.
Flickor föll för mig i skolan,
och inte bara för att jag satte krokben.
Jag var en ensamvarg, en mystisk främling, medlem i dramaklubben.
Skolan är desperat för min återkomst,
men datorn hindrar oss att valsa in genom dörren.
Vi behöver nån på insidan,
en elev som hjälper oss infiltrera, om det är vad jag menar.
Menar du att "förstulet tränga in i institutionen"?
Vem kan hjälpa oss?
Hallå, tårtsniffare!
Du är lika ful som nåt jag hittade mellan tänderna!
Lilla flicka.
Lilla flicka? Jag är 140 cm.
Det var en fin brosch.
-Ge mig ett erbjudande. -Jag gillar dig.
-Är du föräldralös? -Ser jag ut att bo i ett skjul?
Träffa mig under läktaren efter skolan.
STUDIEREKTOR NERO! "OTROLIG! VARJE KVÄLL! OBLIGATORISKT!"
-Hur var dagen? -Jag fick höra poänglösa historier.
Språklektioner.
Jag fick göra meningslösa mätningar.
Matte. Hur var jobbet?
Långtråkigt.
-Vi hade lektioner, men lärde oss inget. -Nån måste kunna svara på allt.
-Jag är Larry, er servitör. -Vi känner dig.
Ja. Jag jobbar här. Ser ni hårnätet?
Du var servitören vid Sorgsna sjön.
-Klädd som clown. -Du gav oss pepparmint.
Pepparmint finns inte med i lunch- programmet, men jag vill ge er nåt.
-Om våra föräldrar? -Förmyndare?
Och våra konstiga omständigheter?
Alla era frågor blir besvarade när jag ger er...
Vänta, den måste finnas här.
Ur vägen. Jag förtjänar en stor portion för jag är gullig.
-Stå i kö som alla andra. -Var är den?
Jag måste inte göra nåt jag inte vill. Studierektorn gillar mig bäst,
och det finns en burrito med en rosett på bara för mig.
Det är min lunch som jag tog med hemifrån.
-Vad hade du åt oss? -Ge hit den.
Säg hur gullig jag är!
-Se på hennes förkläde! -Hennes söta ansikte!
-Jag måste gå. -Vad tänkte du ge oss?
Makaronilåda...och kokt korv!
Nej, tack.
Vad säger ni om dem, då?
De var nog sena till skolan.
Som om att äta maten här inte är straff nog.
Det finns plats vid mitt bord,
men det är en tårtsniffarfrizon.
Tårtsniffande föräldralösa i föräldralösaskjulet!
Låt dem vara. Du är tårtsniffaren.
Ingen vettig person vill äta med dig.
Kom och sitt med oss.
Ni måste förlåta henne.
Hon är så hemsk att fru Bass överväger brottets bana.
Min syster skrev en dikt om henne.
"Fladdermöss får hellre mig bita, än att vara en timme med Carmelita."
-Det var en kuplett. Som Ogden Nash. -Jag har läst alla hans verk.
Jag är Isadora Quagmire. Duncan, min bror.
Jag är Violet, och det här är Klaus och Sunny.
Trevligt.
Skaffa ett rum.
Äpplena smakar pepparrot.
-Allt verkar smaklöst här. -Jag hoppas ni överlever skjulet.
-Hemskt. Vi bodde där tills i går. -Är ni föräldralösa?
Vi förlorade våra föräldrar i en brand. Och vår bror Quigley.
Vi var trillingar.
-Så tråkigt att höra det. -Vi förlorade föräldrarna i en brand.
Ena minuten är man trygg och glad, och...
-...hemma. Sen... -Är man i ett skjul fullt av krabbor.
Vad gjorde ni åt krabborna?
Vi satte metall på skorna för att föra oväsen.
Det skrämde dem, men det var jobbigt att jämt steppa.
Ingen gillar det.
Tårtsniffande föräldralösa i föräldralösaskjulet!
Hon har varit värre sen Nero gav henne skorna.
Jag kan nog uppfinna nåt annat. Jag behöver material. Kan ni tömma fickorna?
Oj!
Var fick du den där?
Från ruinerna av vårt hem.
Jag tror vi måste prata.
Vi hittade den i askan.
Det kan inte vara ett sammanträffande. Två bränder, två kikare.
Det är mer än en kikare.
Det finns skivor som liknar de man knäcker koder med.
Varför skulle våra föräldrar knäcka koder?
-Varför hade våra samma apparat? -De måste ha känt varandra.
Varför känner inte vi varandra? De verkar ha gömt det.
Tack, Sunny.
De tänkte kanske berätta, men fick aldrig chansen.
-De gömde dem kanske av en anledning. -För att de är farliga?
Har ni aldrig hört om greve Olaf?
Nej. Men efter att ha förlorat våra föräldrar har vi sett mycket konstigt.
Vi också. Det måste ha ett samband.
Det var bättre.
Det skrämmer krabborna och ger stället lite klass.
Mycket bättre.
Hos faster Josephine hittade vi en bok som kan innehålla svar.
Vi förlorade den i en orkan.
-Såg den ut så här? -Vår sista förmyndare låste in den.
Då måste det finnas fler exemplar.
-Hur kan vi hitta ett? -Är biblioteket öppet?
Inte länge till.
Ut härifrån. Ge den en värdig begravning.
Du ville ju döda en fågel, så jag gjorde det åt dig.
Din sista chans.
Nästa gång ringer jag din mor och stjäl dina skor.
Jag känner lukten av dem som förlorade föräldrarna i bränder.
Quagmire och Baudelaire.
Trevligt att se er tillsammans.
-Är det öppet ännu? -Jag skulle låsa. Tio minuter går fort.
-Kom tillbaka imorgon. -Vi kan inte vänta.
-Vi söker en bok. -En viktig bok.
-Den kan ha svaren på alla frågor. -Namnet, då?
Inkomplett historia om hemliga organisationer.
Låt mig se.
Vi har några minuter innan Nero kommer.
Kommer han på er får ni klippa hans tånaglar.
-Får vi? -Ja.
Det får ni.
Vet ni bokens Dewey-decimalklassifikation?
-Vi vet inte ens vem som skrev den. -Det är därför jag finns här.
Låt se. En inkomplett historia om hemliga organisationer.
-Tyvärr. -Du har inte den.
På grund av budgetnedskärningar, infrastrukturen,
och en viss studierektors prioriteringar,
har den här platsen blivit en haltande institution.
Men jag har några andra böcker som ni nog gillar.
En inkomplett historia om svek?
En inkomplett historia om anspråksfullhet?
Eller: En inkomplett historia om historia?
Det låter fascinerande, men...
Jag vet.
I varje bibliotek finns en bok
som kan svara på frågan som tär som en eld i sinnet.
Var har du hört det?
Jag måste ha läst det. Hur så?
Vår far sa det en gång.
Det är hemskt att ha människor som försvunnit.
Det är som en fråga som jagar en,
och man vet inte om den blir besvarad.
Vi tror att den kan bli det, med den rätta boken.
Jag förstår.
En av mina vänner skickar nya böcker,
nu när hon ska bli welterviktsboxare.
Jag ska fråga henne. Hör med mig om nån dag.
Får vi se oss omkring?
-Äsch. -Äsch?
Studierektor Nero kommer om...
"Studierektorn kommer..."
Han är redan här och biblioteket ska vara stängt!
Det är stängt och tomt. Du måste ha en mardröm.
-Det fungerade bara en gång. -Äsch då.
Sportplanen om tio minuter. Närvaro är obligatorisk.
Obligatorisk betyder "den som inte kommer måste köpa godis och se mig äta det".
-Så skulle han väl inte göra? -Jo.
Det skulle jag.
Det är en spännande dag för mig,
så ni föräldralösa och tvillingar bör vara exalterade.
Quagmire-syskonen är trillingar.
"Tvillingar" kallar man trillingar vars syskon bränts upp.
Om ni ursäktar måste jag hämta min violin.
Välkomna till Prufrock, Baudelaire.
I en värld som styrs av korruption och arrogans
kan det vara svårt att stå för sina principer.
Vi håller helt med.
Det gör alla vettiga människor.
-Jag ville hitta boken. -Vi gör upp en plan.
Vad är värre, "pepp" eller "samling"?
-De varar i timmar. -Vi tar med frukt.
-Vi tar med åt er också. -Tack.
Vår städskrubb är nära fruktskålen.
Jag menade inte frukten. Ni får oss att känna oss hemma.
Det var länge sen.
Ni vet säkert redan.
-Vadå? -Vad vänner är till för.
Vi ses snart.
Kom ihåg vad du lärde dig i dyrkningsskolan. Bryt dig in, ta boken,
ge den till Baudelaires, säg upp dig, så måste du aldrig gå hit igen.
-Utom för klassträff. -Du gör inbrott.
Det gör jag inte. Det är okej, jag är vuxen.
-Jag säger till Nero. -Gör inte det.
Jag behöver bara skrika, så avskedar han dig.
Om du inte ger mig nåt.
Jag gav dig redan hälften av min burrito.
Okej då! Säg vad du vill ha, vad du verkligen vill ha.
Jag ska säga vad jag vill,
vad jag verkligen vill.
Hej där.
Vad gör hjälplösa föräldralösa på en sån här plats?
-Vem är du? -Låtsas inte att det här ansiktet
inte hemsöker er varje vaken timme.
Ni blir aldrig av med mig.
Ni blir aldrig trygga.
Så mycket att lära, och jag är här för att lära er.
Bäst att ni tre... Vänta.
Bäst att ni två... Vänta. Var är dvärgen?
En, två...
-Ni är inte Baudelaire. Vilka är ni? -Vem är du, missdådare?
Missdådare?
Jag vet vilka ni är nu.
-Du låter som din mor, Quigley. -Duncan.
"Din missdådare, aldrig mer ska du förmörka hangarens dörrar."
En så tröttsam kvinna.
Läste jämt italiensk poesi och aktiverade falldörrar.
-Hur känner du vår mor? -Jag vet allt.
Jag vet hur många hårstrån ni har på era huvuden,
antalet safirer i ert hemliga valv.
Antalet gravstenar på familjegravplatsen.
Prufrock verkar ge mig en dubbel förmögenhet.
Och ingen kan stoppa mig.
Ge tillbaka min burrito, din missdådare!
Larry? Vad...
-Ett ögonbryn. -Han har säkert en tatuering.
Vi måste varna dem. Nåt hemskt kommer att ske. Jag menar inte en peppsamling.
Sätt fart. Jag menar er, hejaklacksledare.
På med kostymen, maskot!
Rör på dig, hälso- och hygieninstruktör.
Jag föredrar termen interdisciplinära genusstudier.
-Varför låter du inte mig vara? -Jag är hungrig.
Jag gav dig min burrito. Vi kom överens om det.
Jag är hungrig på hämnd.
-Va? -Du har fått mig att lida länge nog.
Menyn väljs av skoldistriktet.
I år har du infiltrerat mina planer,
förlitat dig till moral och litteratur för att förstöra mitt liv.
Det här är dina sista segerrika dagar.
Vad pratar du om?
-Hur var jag? -De sista raderna var mina.
-Jag är gullig när jag säger det. -Teater är om kontext.
-Vi tar det från sörjan. -"Sörjan"? Ta det från början.
Glöm det. De vuxna talar.
Okej då.
Jobbigt med barn, eller hur?
Nej. Du har fel om allt.
Samma moraliska hållning. Det enda som har förändrats är ditt hår.
Det är ett hårnät som krävs av myndigheterna.
Hos oss kallas det för framgångsrik infiltration.
Jag lärde mig vad det betyder, men sen glömde jag.
Allt du måste minnas är att vi är steget före dig.
Starka ord från nån som skrubbar en lasagneform.
Cannelloni.
Du vågar inte. Den får endast kemtvättas.
Du har tur, för du åker dit!
-Jag vet inte hur du kom in. -En flicka öppnade bakdörren.
-Men vi skickar ut dig igen. -Vad då, "vi"?
Pronomen i första person plural. Jag är inte ensam.
Kära nån, du har kamrater. Kumpaner.
Varför tänkte inte jag på det?
-En garde! -Det är franska för "vi har dig!"
Tror du att du kan vinna?
Absolut.
Vet du varför?
Du kanske är smart och skicklig.
Du kanske har hemliga koder och bibliotek.
Du kanske har vishet och integritet, och olika dikter memorerade.
-Men vet du vad jag har? -Vadå?
-Replik. -En juvelbesatt...
En juvelbesatt brosch!
Va?
Ja, en juvel... Vänta, va? En... Det är...
Jag har en plan! Du är inte mycket till spion, Barry.
Larry, er servitör.
Du vet vad de säger om matserviceindustrin.
Det är en kall bransch.
Nu måste vi samla oss.
-Pruf... -Rock!
Prufrock!
-Baudelaire! -Vi tror att ni är i fara.
Vad är fel?
Barnen Baudelaire är inte alls i fara.
Min fru kom precis förbi
med ett exemplar av dagens Daily Punctilio,
och vänta tills du ser rubriken.
-Hallå? -Det är Larry, er servitör.
Du låter kall. Är du i bergen?
Vi ska inte dit förrän i slutet av säsongen.
-Levererade du boken? -Det uppstod några komplikationer.
Ja.
-Ja. De tog till och med hårnätet. -De gör vad som helst. Du måste frysa.
-Hoppa, citera en Jack London-historia. -Bra idé. Kan du skicka...
Så klart. Jag ringer efter en taxi.
Är du där, Poe? Fokusera.
Va? Ursäkta, herr Tamerlane. Det var bara receptionisten.
Du vet hur det är med assistenter.
Ibland ringer deras telefon och de dyker under skrivbordet,
för att plocka upp en penna de har tappat.
-Igen. -Snicket? Nån behöver skjuts genast.
Uppfattat. Gör inte ett berg av en myrstack.
-Världen... -Det är tyst här.
Världen är tyst här.
Det kanske låter konstigt, som mottot hos en hemlig organisation,
eller nåt din bror säger när han kommer i taxi
för att smuggla dig över gränsen, upp i bergen.
När världen är högljudd, kan det kännas som att den faller sönder.
Vad såg ni?
-Vi tror det var greve Olaf! -Va?
Det är svårt att ha ett privat samtal.
-Vi tror att greve Olaf är här! -Va?
Tack. Välkomna till den obligatoriska peppsamlingen.
Jag vet inte vad jag gillar mer, "pepp" eller "samling".
-Jag gillar "pepp". -Jag gillar "samling".
Vi frågar vår maskot! Vad sägs?
-Vad är maskoten? -En död häst!
Det lät som du sa...
En död häst. Men det är oviktigt.
-Vem kan inte bli slagen? -En död häst!
VAD KAN INTE BLI SLAGET?
Lyssna. Min bror och jag såg...
Det verkar mindre peppigt
sen våra atleter, hejaklacksledare och älskade gymnastiklärare försvann
på väg hem från bortamatchen.
Men Prufrocks Förberedande Skola har ett motto.
Det är "memento mori". Det är ett antikt grekiskt ordspråk...
Latin.
...som betyder: "Kom ihåg, du kommer att dö."
Och snart ska solen gå ner, livets glödande glob,
och lämna mig ensam!
Ensam!
Tills du träffar nån som verkligen förstår,
och stöttar dig med vänskap, kamratskap och kontantmutor.
Vår gymnastiklärare var oersättlig,
men jag har hittat nån som jag vet kan fylla hennes skor.
Välkomna nu fram till scenen,
en man utan CV, rekommendationsbrev,
ingen kreditvärdighet, men med ett så otroligt musiköra
att jag anställde honom som den nyaste läraren i lärarkåren!
Nej, inte du. Nej.
Er nya gymnastiklärare, tränare Djingis!
Greve Olaf.
OLAF EJ I NÄRHETEN
Så mycket att lära sig, och jag är här för att undervisa.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis