EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Se en annen vei
Dette ødelegger kvelden Livet og denne dag for deg
Hver eneste episode Er bare trist og lei
Så se en annen vei Se en annen vei
På grunnskolen får Baudelaire-barna Et gammelt skur som hjem
Komfort, trygghet og glede Er nå ukjent for dem
Formen blir forbedret Av å løpe rundt i ring
Men du bør nå ta sjansen Ta beina fatt og spring
Bare se en annen vei
Bare skrekk og gru Og bryderier er på vei
Spør en sinnsfrisk venn: "Bør jeg se på?" Hun svarer deg:
Se en annen vei
DEN SKREKKELIGE SKOLEN: DEL TO
Se en annen vei
Hvem kan ikke slås?
En død hest!
-Hvem kan ikke slås? -En død hest!
"Skoleånd" er et merkelig begrep.
Det kan virke som det viser til et spøkelse eller annet skrømt
som hjemsøker en læreanstalt som tyggis som sitter fast i en premiehylle.
TEATERKLUBB
Det "skoleånd" egentlig viser til,
er troen på at én utvalgt skole er bedre enn en annen.
Vår utvalgte skole er bedre enn andre!
Men, som Baudelaire-barna skulle til å oppdage,
er det verre ting som kan hjemsøke en skole.
Jeg elsker energien. Jeg elsker den!
-Ro ned, alle sammen. -Ro ned?
Hørte dere hva inspektør Shapiro akkurat sa?
-Nero. -"Ro ned."
Hvor ofte har jeg hørt de ordene gå fra ørene til folk og inn i munnen min?
"Ro" er et ord som her betyr: "å være ubevegelig",
og "ned" er den retningen jeg liker minst.
La meg fortelle en historie.
For noen år siden kom en kvinne til meg. Hun trengte hjelp.
"Trener Djengis", sa hun til meg,
"Jeg er en fiasko. Jeg har ikke jobb. Kjærlighetslivet mitt er i bånn.
Jeg klarer ikke å bli kvitt de siste ni kiloene."
Det beskriver vel alle her, ikke sant?
-De er skoleunger. -Ja.
Og hva sa jeg til henne? Tror dere jeg ba henne roe seg ned?
Svar meg, jyppe-linger!
Tror dere jeg ba henne...
...roe seg ned?
-Sannsynligvis ikke! -Sannsynligvis ikke!
Sannsynligvis ikke, så sannelig.
Jeg ba henne reise seg.
Jeg ba henne realisere og anspore.
Jeg ba henne holde øynene i skyene og føttene på stjernene.
Vet dere hva som skjedde?
Hun døde i en mystisk brann.
Hva?
Bare tapere roer seg ned.
Men kvinnen du snakket om...
Første verdenskrig startet fordi noen roet seg ned.
Men historien din...
Du roer deg ned når du biter deg i leppa,
så hovner den opp, så biter du deg igjen,
og igjen og igjen.
Det vil ikke jeg.
Vil dere det, Gravlund?
-Nei! -Kom med fiolinen!
Skolen faller for sviket til en forstyrret skurk.
Typisk heiasamlinger.
Dette kan være vår eneste sjanse til å stanse ham. Bli her, Sunny.
Lykke til!
Stopp musikken.
-Hør etter! -Hvordan våger dere avbryte et geni!
Og gjestefiolinisten.
Han er ikke et geni, men en bedrager.
Det heter "improvisator".
Denne såkalte gymlæreren er grev Olaf. Så lenge han er her, er ingen trygge.
Usant. Dere er sjalu.
Kast dem av scenen, så tar jeg dansen på nytt med ekstra snurring.
Bra sagt, bedårende heiajente.
Det er grev Olaf. Vi kan bevise det.
Baudelaire-barna virker ærlige og gode.
Jeg synes vi bør lytte til dem.
Sett deg ned.
Grev Olaf, som er ettersøkt av myndighetene
for svindel, tyveri, drap og å sette barn i fare.
-Og ildspåsettelse. -Som har ett øyenbryn, ikke to.
Ingenting i veien med å være buskete.
Hvis jeg åpner skjorta nå, så...
-Hvis grev Olaf tar av turbanen... -Er hun ikke flott?
Jeg er redd de to nydelige øyenbrynene mine forblir skjulte
under denne turbanen, som jeg bruker av religiøse grunner.
Hvilken religion tilhører du?
Rekonstruksjonistisk jødedom.
Rekonst... isk. Ja, det.
Jeg ville aldri bedt deg ta av turbanen.
Støtter ikke religiøs forfølgelse, men kan ikke tale for de foreldreløse.
Olaf har også tatovering på ankelen sin.
Kroppen min er et tempel, unge mann.
Jeg hadde aldri svertet huden min slik mange ungdommer gjør for tiden
med sin hedonistiske livsstil med høy musikk og avholdenhet.
Ta av deg skoene og bevis det.
-Absolutt ikke. -Også av religiøse grunner?
Nei, fordi det er ekkelt å ta av skoene og sokkene.
Vi kan sammenligne Djengis med bildet av Olaf i Dagens Punctilio.
Du er som en kjedelig bibliotekar.
Dessuten trenger vi ikke aviser. Vi har det avanserte datasystemet.
Du mener den datamaskinen.
Han svetter. Han er nervøs.
Nei, det er jeg ikke. Porene mine lekker.
Kan du og porene dine stå
foran dette dyre elektroniske utstyret
og oppklare denne situasjonen?
Jeg...
Dette minner meg om en historie.
Dette er ikke grev Olaf.
-Ser dere? -Ja, ser dere?
Nå tror jeg vi trenger demokrati, den styringsformen jeg liker nest best.
Hvor mange vil høre flere kjedelige anklager
kastet mot en uskyldig mann av foreldreløse?
Fortsett å undersøke!
Vi krever nærmere granskning av denne saken!
Og hvem her vil høre om et spennende nytt program
som vil få skoleånden til å sprenge ut av blåsehullene deres?
Elever! Lærerstab!
Ikke vær redd om alle treningsprogrammer har sviktet dere,
for jeg skal svikte dere mer
ved å få skikk på dere på brutalt vis!
Alle sammen, opp og stå, så prøver vi noe
jeg oppfant en ensom kveld på en bensinstasjon, kalt sprellemannshopp!
Kom igjen. Klare?
Én! To! Greit. Rolig. Nå tar vi det rolig.
Vi må ikke ødelegge hasene.
Herregud, kan noen si: "Pause for isvann og dyp pusting?"
Det går bra. Jeg trenger bare et øyeblikk.
-Men... -Hva?
Hva?
Ja.
Ja! Én siste ting, alle sammen.
Som alle som har gått på høyskolen vet,
har ofte foreldreløse skjøre kropper,
som fører til paranoia, villfarelser og uutnyttet rikdom.
Derfor har jeg utviklet Spesielle treningsøvelser for løsgjengere,
eller S.T.Ø.L.,
som jeg kommer til å tilby til utvalgte elever.
Kan stedets foreldreløse reise seg?
Greit.
Jeg velger...
...deg.
Og...
...deg.
Og den vesle baby-sekretæren jeg har hørt så mye om.
Administrativ assistent.
Dere tre skal melde dere på idrettsbanen ved solnedgang
og hver kveld inntil videre.
Dere slipper fortsatt ikke den daglige fiolinkonserten.
Dere vil skylde meg mye snop.
Dette er den typen lederskap jeg snakket om.
Du er et geni.
-Du er et geni som så det. -Du er et geni som sa det.
-Du er et geni som var enig. -Greit, jeg er geniet.
Søren! Alle kan gå! Heiasamlingen er over.
Uansett hva du pønsker på, skal vi stoppe deg.
Jaså?
Jeg tror at hvis dere hadde evnen til å stoppe meg,
hadde ikke disse episodene vært en del av deres nye liv.
Foreldreløse, foreldrene deres lærte dere virkelig ingenting.
De lærte oss å overleve.
De som ikke kan, underviser visst.
Ses ved solnedgang.
Han fant oss igjen. Han kommer alltid etter formuen vår.
Hvordan kan han få den som gymlærer?
Det er svik i de fleste treningsprogram.
Utrolig at han lurte alle igjen.
Ikke alle.
Ikke vær redd. Ikke føl skam.
Quagmire-trillingene tar saken.
Så sjenerøst, men vi kan ikke la dere.
Ja. Olaf er for farlig.
-Til at dere kan trosse ham alene. -Vi kan stikke av.
Foreldrene våre eier den berømte Quagmire Safirer,
så når vi blir gamle nok, kan vi bo alene.
Vi er ikke gamle nok. Og vi har rømt før,
og endte opp med å jobbe på papirmølle. Han fant oss likevel.
Det er et bilde av foreldrene våre.
-Våre også. -De kjente hverandre.
Vi hadde dette bildet på biblioteket vårt. Vi så aldri på det.
Sikkert andre mysterier vi aldri la merke til.
-Som en kikkert. -Eller en bok.
Vi må overleve lenge nok til å finne den.
Bibliotekaren ba oss komme tilbake om en dag.
Har ikke en dag. Det er nesten solnedgang.
Jeg har en spesiell beskjed til Baudelaire-barna.
Solen går ned, hurra Hurra
Trener Djengis sendte meg for å si At Baudelaire-barna må gå til trening
Og jeg heter Carmelita!
Det rimer ikke.
Bare kakesniffere bryr seg om poetisk form.
"Han lo av sin egen dumhet.
Mens han lo, la han merke til at fingrene hans var numne.
Og han la merke til at følelsen i tærne hans da han satte seg,
alt begynte å falme.
Han lurte på om tærne var varme eller numne.
Han beveget dem inne i mokasinene."
Jack London, om jeg ikke tar feil.
Hva?
Historien du sa frem, er av Jack London.
Snicket?
Jacques Snicket. Har noen ringt etter drosje?
Punktumhet, foreldreløse.
-Punktumhet? -Det å ikke komme for sent.
Punktlighet.
Du ba oss komme ved solnedgang. Vi er ikke sene.
Så rart.
Noen kalte dere akkurat de avgåtte Baudelairene.
Kanskje de snakket om foreldrene deres.
Det minner meg om en historie jeg skal fortelle.
For noen år siden kom det noen rike barn til meg og trengte hjelp.
Det var tre av dem, én av hver. Jente, gutt og baby.
"Trener Djengis", sa de til meg, "vi er fiaskoer.
Foreldrene våre har forlatt oss til fordel for karrierer som oppbrente skjeletter.
Vi har ingenting i livene våre unntatt disse pengesekkene,
og de gjør oss til fiaskoer som leser bøker og sånt."
Og vet dere hva jeg sa?
Ba du dem reise seg?
De stod allerede.
Å realisere og anspore?
Det betyr ikke noe.
Jeg ba dem ta på seg dyre joggesko...
STØL
...og å ta denne boksen med selvlysende maling.
"Selvlysende" er et ord jeg oppfant for ting som lyser i mørket.
Vi vet hva det betyr.
Og så skal de trekke denne boksen rundt og rundt
til de har laget en selvlysende sirkel på bakken.
Er det alt?
Ja, det er treningsprogrammet.
Geniale ideer er enkle, som hjulet eller nevrokirurgi.
De foreldreløse skal løpe rundt og rundt i ring
for å trene de mor- og farløse beina sine.
Greit, men hva skal du be Baudelaire-barna gjøre?
-Hva skal jeg... -Ja.
-Det samme. -Samme hva?
Er det ikke tid for lyset ditt å skinne?
-Jeg trenger tid til å smøre buen. -Ikke si det foran barna.
Samme hva du pønsker på, skal vi...
Jeg må få boka til Baudelaire-barna.
Prøv å ikke snakke før du har fått litt kakao.
Er det ikke en kakesniffer og hans kakesniffende venn.
Du er nok Carmelita Spats.
Hvordan vet du det?
Jeg jobber for en organisasjon som følger med på unge interessenter.
Selvsagt, jeg er jo interessant.
Interessant kan bety mange ting.
En prikkete dress er interessant, men tar seg ikke godt ut.
Denne mannen er min venn,
og jeg liker ikke at folk behandler vennene mine dårlig,
uansett hvor gamle de er.
Og dessuten tror jeg at på andre kjenner man seg selv.
Kakesniffer.
-Du forsvarte meg. -Skolen kan vekke traumer.
Derfor har jeg et traumeteppe i drosjen.
Min helt.
Quagmire-barna! Hva kan jeg gjøre for dere to trillinger?
Vi vet det er etter stengetid, men fant du boka?
Beklager. Jeg vet dere er desperate etter den.
Det er et helt mysterium.
Så sannelig.
Jeg fant ikke boka, så jeg lette litt.
Den finnes ikke i systemet. Som om den ikke finnes.
Hvem våger å ikke være i samlingshallen til fremføringen min?
Barna hadde et spørsmål om biblioteket.
Biblioteket er stengt inntil videre, etter gymlærerens ordre.
Han kan ikke gjøre det.
Skulle ha sett nærmere på kontrakten hans. Eller bare sett.
Fryseren er også forbudt område,
så det var de isene.
Men det er midlertidig,
til han får gang på S.T.Ø.L.
og får det han vil ha, noe...
Gå nå, tvillinger.
-Ikke tvillinger. -Broren vår...
"Broren vår, Quigley, brente i hjel."
Prøv med litt hyggelig småprat for en gangs skyld.
Løp videre, foreldreløse. Løp for livet.
-Hva gjør vi? -Løper rundt i ring.
Gir det grev Olaf formuen vår?
-Vet ikke. -Det må skje noe annet.
Han kan ikke tvinge oss til å løpe hele natta.
Jeg har en femdobbel macchiato så dere kan bli her hele natta.
Skal jeg holde deg med selskap?
-Jeg blir av og til ensom. -Du kan gå og se konserten.
Greit.
Grev Olaf er her. Forkledningen min ble avslørt.
Biblioteket er stengt, og det er ei jente som støtt stepper.
-Jacquelyn. -Ikke forlat Baudelaire-barna alene.
De har fått venner.
En enormt begavet bibliotekar holder øye med dem.
For noen bokhyller hun har.
Det er bare én bok jeg tenker på. Fikk barna den?
Beklager. Jeg drar tilbake nå og...
Jacquelyn.
Larry må til byen for behandling for forfrysning
og overeksponering for billig vaskemiddel.
Jeg lar taksameteret gå og er snart ved Gravlund igjen.
Jeg går for dagen, og jeg skal kjøpe litt snop.
Skynd deg. Dette er mørke dager.
Den natta var så visst mørk.
Alle netter er mørke,
fordi natt er bare en dårlig belyst versjon av dag.
Men en mørk dag viser også til en tid når noe grusomt foregår.
Det var en mørk dag for grev Olafs trupp,
som ikke var gode nok skuespillere til å late som om de var våkne.
Det var en mørk dag i musikkens historie,
idet inspektør Nero, som ikke kunne spille fiolin,
insisterte på å gjøre det i flere timer likevel.
Det var en mørk dag for Quagmire-barna,
som håpte på å kunne hjelpe Baudelaire-barna.
Og det var en mørk dag for staben,
inkludert Mr. Remora, som utviklet et sår på leppa,
og Mrs. Bass, som snart ville bli arrestert for bankran.
For ikke å nevne skolebibliotekaren, hvis skjebne...
...ville bli enda verre.
Men natta var så klart mørkest for Baudelaire-barna,
idet de løp rundt og rundt og rundt...
...natt etter natt etter natt...
...uten å vite noe om grev Olafs plan.
Ingenting om hvordan de kunne beseire ham.
Ingenting annet enn sin egen desperate utmattelse,
akutte kjedsomhet
og den grusomme viten at en ny dag alltid var på vei,
et utsagn som her betyr "mer tid på skolen".
Uplanlagt prøve.
Alle tar et papirark og skriver ned alt dere husker
om den gangen jeg sølte suppe på genseren min,
inkludert grønnsakene i suppa, vaskeinstruksjonene for genseren
og antallet gjess på gården
der svigerforeldrene mine åpnet hotell.
Prøve! Første spørsmål.
Hva var omkretsen av gårsdagens granateple?
Andre spørsmål.
Hvilke mål har hvelvet ved Finurlig fondsforvaltning?
Tredje spørsmål. Hvor langt fra hverandre i desimeter er overvåkningskameraene?
Dere må konsentrere dere om disse tallene og gi meg akkurat det jeg ber om.
Kjære Mr. Mozart, jeg har skrevet til deg seks ganger,
og jeg kommer ikke på noen grunn til mangelen på svar.
Kanskje du er redd litt konkurranse?
Om jeg ikke tar feil, har du skrevet 41 symfonier.
Jeg har skrevet over 4 000. Jeg skriver en nå.
"Hvorfor svarer du ikke?"
Dere må være utslitte.
Jeg har ikke vært så sliten
siden jeg var oppe hele natta med min første teslaspole.
Du kom ikke sent til timen, da.
Jeg har aldri strøket før, men jeg svarte feil på alt.
Selvsagt strøk du.
Olaf tvinger deg til å løpe hver natt.
Vi vet ikke noe om planen hans.
Det er som om den glødende sirkelen han fikk oss til å male, er et null.
Vi har null informasjon.
Håper han at dere blir så lei av å løpe at dere gir ham formuen?
Han har hatt merkeligere planer. Om biblioteket var åpent...
Kakesniffere som snakker om et bibliotek. Finnes det noe mindre bedårende?
Gå vekk. Vi er ikke i humør.
Jeg er her for å avlevere en viktig beskjed til Baudelaire-barna.
Inspektør Nero Vil se dere med det samme
For han er sint på dere i dag
Jeg er den søteste jenta her Og jeg heter Carmelita!
Det rimer ikke.
Kakesniffere er sjalu på meg Fordi jeg er S-Ø-T-T
Dans og sang er det jeg gjør
Og jeg heter Carmelita!
Dette rimer ikke! Sanger må rime.
-Det er 12 vers til! -Vi har forstått det.
Trenger Djengis sier at selv etter å ha løpt i ni timer,
er dere ute av form og andpustne.
Lærerne sier dere har strøket i prøver om personlige historier
og mål av tilfeldige gjenstander.
For ikke å nevne Sunnys evaluering som ansatt.
Jeg kunne ikke vært mer rystet om jeg hadde skrevet den selv.
-Du skrev den jo selv. -"Du skrev den jo selv."
Heldigvis har den nye gymlæreren en løsning. Jim.
La meg fortelle en historie.
-Hjemmeundervisning. -Hva?
Hjemmeundervisning. Å bli hjemme ved kjøkkenbordet
istedenfor klasserommet.
Inspektør Nero, Mr. Poe plasserte oss her.
Han vil vi skal bli her i minst et trimester.
Hold karakterene oppe, ellers kaster jeg dere ut etter ørene.
De rike ørene.
I morgen tidlig skal lærerne deres gi dere
mer eller mindre altomfattende eksamener foran hele skolen.
Og Sunnys stilling blir revurdert
med en spesiell sekvens av fornedrende manuelle oppgaver.
Hvis dere stryker,
må dere til trener Djengis' ultradynamiske, livsavsluttende verksted.
-Vi skal stå. -Selvsagt.
Unnskyld oss, vi skal gå og lese i skuret.
Dere har ikke mye tid. Dere skal være på idrettsbanen
til Spesielle treningsøvelser for løsgjengere om noen timer.
-Må vi fortsatt løpe? -Så klart.
Og det vil ikke si at dere er unnskyldt fra fiolinkonserten.
Det blir visst mer snop på meg.
Vi kan ikke lese til eksamenen og løpe i hele natt.
Da må vi være to steder samtidig.
Se på dette som en mulighet til å lære.
Det er viktig å finne
en balanse mellom skolen og aktiviteter etter skolen.
Hør! Den mannen er...
Dette er ikke grev Olaf.
Huff, så skjødesløst av meg.
Hva var det du sa?
Violet, Olaf venter på oss ved solnedgang.
Vi har ikke mye tid.
-Jeg sa: Vi har ikke... -Jeg har det.
Vi lytter.
Kysten er klar.
Finn noen briller.
Dette funker.
-Disse blir nyttige. -Vi trenger noe til kroppen.
UBLEKET MEL
-Mel. -Perfekt.
BIBLIOTEK STENGT
Flott at du kan dirke låser.
Det er overraskende nyttig.
Knuten heter djevelens tunge.
Oppfunnet av kvinnelige, finske pirater på 1600-tallet.
Hvordan ser jeg ut?
Annerledes. Og det er bra.
Ikke det at du ikke så godt ut før. Altså, du gjør, du gjorde, du ser...
Sunny, hvordan går det med brillene?
Dere kan trekke dere. Vi finner en annen måte å bestå på.
Søstera mi og jeg nekter...
-Vi bør skynde oss. -Vi også.
Jeg har det på følelsen at vi aldri ses igjen.
Dere kan dra tilbake til kottet og glemme dette.
-Ville foreldrene deres gjort det? -De er ikke her.
De lærte dere nok det samme som våre lærte oss.
-Hva da? -Hva man har venner til.
Vi må være forsiktige på vei ut.
Gå først, så venter vi til kysten er klar.
Duncan... du trenger disse.
Perfekt.
Og Isadora, ta denne. Behold den.
Går noe galt, trenger du kanskje en kikkert.
Tror ikke det går galt på vår vei. Vi ser dere snart, i en fei.
-Hva var det? -Et versepar.
Å sitte med venner og snakke om noe viktig
er en av de mektigste og mest nødvendige kreftene i verden.
Det er slik så mange edle organisasjoner begynner,
med en samtale mellom medarbeidere, eller selv brødre.
Folk som samles for å kjempe mot svik,
slik Baudelaire- og Quagmire-barna samlet seg på Gravlund,
er grunnen til at så mye ondskap blir beseiret.
Broren min sa det.
Hadde gitt alt for å sitte og...
...prate med ham igjen.
-Du er sen! -Beklager, sjef.
Ikke du. Dem.
Servitøren er borte. Vi har lett overalt.
Mystisk!
Noen brøt ham ut ved å knuse døra.
-Usselt! -Og de dro i en drosje.
Dyrt.
Nok! La meg være så jeg kan gjøre ferdig planen.
Jeg også?
Ikke til å tro at jeg er her.
Oppe hele natta på en idrettsbane og venter på at ting skal ordne seg,
akkurat som da jeg gikk på skolen.
Hele livet mitt går rundt og rundt i ring.
Som de sakene hamstre leker i før du legger dem i ovnen.
Det stopper her.
Greit, foreldreløse, begynn å gå rundt og rundt i ring.
Hva spiste Mr. Remora til dessert forrige torsdag?
-En pudding. -Hva slags?
-Vet ikke. Karamell? -Ris.
Rispudding. Jeg må huske det.
Alt bra med stiftefjerningen?
Det er vanskelig.
Jeg vet dette er av alvorlige grunner, men det er spennende.
Kanskje ikke så smart, men det er spennende å være utkledd.
Jeg var ung. Jeg skulle finne meg selv.
Prøve ny mote, ny musikk, leke med fyrstikker, slike ting.
-Kragen hans! Han sølte på kragen. -Riktig.
Det var vanskelig på skolen. Sa jeg hva kallenavnet mitt var?
Har du sagt navnet ditt?
-Vent... -Hva?
-Vent. -Hva?
Babyen har gitt opp.
Hun har sluttet å løpe. Står der som en melsekk.
Løp, baby, løp!
Kanskje hun trenger et spark.
Sett i gang, baby.
-Hva gjør vi? -Fortsett å løpe.
Når vi frem til kottet?
Jeg vet om et bedre sted.
Baby...
Går det bra med deg?
Vent her.
Søren ta deg, smuldrende infrastruktur.
JIPPI! BØKER!
Sjef.
-Du skremte meg. -Beklager.
Jeg lette, men det var mørkt og skummelt.
Greit. Bli her og overvåk biblioteket. Alle smartingbarn ender opp der.
-Har den skallede bilen? -Ja, men du har litt...
-Hva? -I ansiktet.
-Har jeg? -Ja.
Er det borte?
Litt på den andre siden.
På den...
Jeg...
Tommelen opp.
Ja, for du har ikke...
Vi må advare dem.
Vi kommer oss ikke ut så lenge han står vakt.
Baudelaire-barna kan bestå prøven.
Se.
HEMMELIGE ORGANISASJONERS UFULLSTENDIGE HISTORIE
Kikkerten.
Vi får lese litt selv.
Hvilken farge var kyrne på melkegården?
Brune og...
Det forklarer brannen.
-Vi har sett den mannen. -Alt henger sammen.
Hvor langt var det blå skjerfet?
Klaus?
-FBA? -Hva tror du det betyr?
DØ! DØ! BØKER!
SUKKERBOLLEN
Hva er så viktig med en sukkerbolle?
Baudelaire-barna, er dere klare for den verste morgenen i...
-God morgen! -Hva gjør du her?
Jeg er Arthur Poe fra Finurlig fondsforvaltning.
Jeg vet hvem du er.
Jaså? Gjør du?
Det er jobben min. Jeg er gymlærer.
Klart. Du er en voksen mann med treningssko.
Jeg ser etter Baudelaire-barna.
De har visst gått glipp av flere fiolinkonserter,
og inspektør Nero dermed har krav på flere poser med snop.
Jeg også.
Og hvem er du, vesle jente, bortsett fra bedårende?
Jeg heter Carmelita Spats.
Jeg fortjener snop for at jeg tok med Baudelaire-barna.
Det er vel naturlig. Vær så god.
De er i det skuret.
-"Skuret"? -Ikke "Foreldreløseskuret".
Samlingshallen er denne veien.
Hadde du vært interessert i et selvrealiseringsverksted
-i hvelvet i banken din? -Jeg hadde vurdert det.
Solen har stått opp Dagen har begynt
Det blir så gøy å se dere stryke
For dere er bare foreldreløse Og dere er sikkert dumme
Og jeg heter Carmelita!
Kanskje jeg bare er sliten, men jeg tror hun blir bedre.
Dette er ikke grev Olaf.
Hvem kan ikke slås?
En død hest!
-Hvem kan ikke slås? -En død hest!
Hvem kan ikke slås?
En død hest!
Dette er ikke grev Olaf.
Baudelaire-barna!
Mr. Poe, hva gjør du her?
Jeg ser på dere med stor skuffelse.
Dere har brukt for mye tid på aktiviteter etter skolen.
Hjemmeundervisning er ikke løsningen,
men jeg har nødvendig papirarbeid,
etter forslag fra inspektør Nero
og en gymlærer som vandret rundt utenfor.
Gymlæreren er Olaf i forkledning.
Han sporte oss opp og har en plan for å stjele formuen vår.
Olaf? Men hva med datasystemet Nero fortalte meg om?
Det virker ikke.
Dette er ikke grev Olaf.
-Det virker som det virker. -Der er dere.
-Du må være inspektør Nero. -Er det snop?
Datasystemet gjenkjente ikke Olaf fordi han er utkledd.
Hvilken sinnsfrisk mann ville forkle seg fire ganger på rad?
Tro meg, Poe, jeg har sett slikt før.
Barn sier hva som helst for å bortforklare dårlige karakterer
og å mislykkes i jobben som administrativ assistent.
-Assistent? -Sunny har jobbet som sekretær.
Sunny burde gå på førskolen. Det virker ikke riktig.
Det kan du si.
Hvis de stryker på eksamen, blir de utvist,
så det har ikke noe å si.
Dette er ikke grev Olaf.
Trener Djengis, kom inn.
God morgen! Dette er første dag i livet til deres resten.
Første liv i resten av deres dag.
-Nei. -I dag...
Hvorfor på snopet?
Dette er første dag i livet til deres resten.
Det var det jeg sa. Jeg sa det rett første gang.
Denne såkalte trener Djengis er Olaf i forkledning.
Klaus, du kan ikke krangle med teknologi.
Bra sagt, Hat Stevens.
Du er sikkert veldig selvrealisert.
-Jeg spiser mye yoghurt. -Nydelig!
Showtime. Så kom igjen.
Husk at du vil dø!
-Husk at du vil dø! -Ja! Få høre.
Jeg vil få energien deres dumpet på hodet mitt så den kan renne ned som hudkrem.
Ja!
-Jeg kjenner det. Gjør du, Caligula? -Nero.
Denne skolen har en ny type åndelig energi.
En følelse av enhet og glede man vanligvis ikke finner,
unntatt i bursdagsselskap eller på henrettelser.
Jeg må innrømme at jeg er spent.
Jeg tror det at Baudelaire-barna stryker
ut av skolen, får frem det beste i oss.
Så, uten ytterligere omstendigheter...
En Human League-inspirert fiolinkadens!
-Nei. -Hva? Nei?
Nå må vi ikke forhaste oss.
Du, Gomorra! Sass!
Mrs. Bass, og jeg heter Remora.
Vi får snart vite hvem som er full av remora.
Prøve! Prøve!
Violet, i historien om eselet mitt,
-hvor langt løp eselet? -Ni km.
"Ni."
Det er riktig.
Søren!
Klaus, hvor lang var boka med gult omslag?
-Nitten centimeter. -"Nitten centimeter"!
Riktig!
Sunny Baudelaire, du må organisere
kartoteket over elever som skylder meg snop.
Men ikke etter navn! Nei!
Etter fargen på snopet jeg vil ha.
Imponerende, det må jeg si.
Klaus, hvor langt var kyllingbryst nummer sju?
Ti centimeter.
Jeg er stolt av hvor bra barna gjør det.
Finurlig fondsforvaltning tar seg godt ut
når de husker fakta fra anekdoter, visse metriske målinger
og viser seg som kompetente sekretærer,
nokså snart etter tapet av foreldrene sine.
-Kan du unnskylde meg? -Ja.
-Hvor lang var varmeflaske nr. 53? -Førtifem centimeter.
I en verden styrt av korrupsjon og arroganse
kan det være vanskelig å holde fast ved prinsippene sine.
I en verden styrt av korrupsjon og arroganse
kan det være vanskelig å holde fast ved prinsippene sine.
Det er noe man ikke trenger å høre gjentatt,
for man vet allerede at det er sant.
Det kan være overveldende å bevitne
rekken med uheldige hendelser som skramler gjennom livet ditt
som en mystisk bil med en motor som går.
Derfor må enkelte unnskylde seg nå og da
og gå et sted der verden er stille.
Som en krystallkule som står klar for alle med viktige spørsmål.
Jeg ber deg gjøre det samme.
Se vekk fra denne skrekkelige skolen før det er for sent.
Denne episoden i livet til Baudelaire-barna er nesten over,
men det er ennå tid til å bli mye verre.
HEMMELIGE ORGANISASJONERS UFULLSTENDIGE HISTORIE
Vi har kommet til slutten av Baudelaire-barnas eksamen
og profesjonelle revurdering.
Violet er en god elev, og hun består språkfag med toppkarakter.
I mine år som lærer har jeg aldri møtt noen
som bedre forstår metersystemet enn Klaus.
Han får en A+, to centimeter ganger én centimeter.
Vil nødig innrømme det, men Sunny er en fantastisk administrativ assistent.
Se...
Hun redigerte CV-en min og understreket musikaliteten min
uten å trekke oppmerksomhet til at jeg aldri fullførte ungdomsskolen.
Det var ikke lett.
Det søsteren min mener, er: Bestod vi?
Nei. Dere er ikke søte nok til å bestå. Dere strøk!
Dere strøk! Dere strøk!
Nei, nei.
Jeg deler deres misnøye med de foreldreløse.
Jeg må innrømme at Baudelaire-barna bestod med toppkarakter.
Mr. Poe, jeg tillater dem å bli resten av trimesteret,
og du kan gå etter at jeg har fått snopet.
Takk, inspektør Nero. Baudelaire-barn,
skuffelsen jeg uttrykte tidligere, har forsvunnet fordi
dere husket fakta og anekdoter så godt dere kunne.
Sunny, jeg ber kanskje om råd om bankens siste kvartalsrapport,
som trenger en mer dynamisk utforming.
Ikke ennå.
Denne eksamenen er vel altomfattende?
Jeg er gymlæreren, og jeg har ikke holdt prøve.
Ifølge Gravlund Grunnskoles håndbok
er gymlærerens evaluering verdt 51 % av karakteren.
Det stemmer faktisk. Men hvordan visste du det?
For lenge siden
ble en kjekk ung mann utvist fra denne skolen,
på denne scenen, av den grunnen.
Så, én siste utfordring, Baudelaire-barna.
Og denne avgjør hele deres fremtid.
-Vi kan gjerne løpe i ring. -Vi er i ekstremt god form.
Det finnes en bedre måte å teste deres fysiske dydighet.
-Du mener "dyktighet". -Jeg mener nok "armer".
Håndbak. Alle grep er tillatt.
Mot en motstander som er like tung og treg som en melsekk.
Sunny Baudelaire.
Nerder, håndbakmøbler!
-Fem spenn på Djengis! -Urettferdig!
Du er voksen. Sunny er en baby.
-Ikke særlig sporty. -Greit, jeg utfordrer bokormen.
-Rettferdig. -Du kan ta oss begge.
Jeg står over.
-Hva er det? Er du ikke sterk nok? -En ekte gymlærer hadde klart det.
Ja, trener Djengis, du må da være sterkere enn to fjollete skoleunger.
Selvsagt er jeg det!
Det minner om en historie.
Tre foreldreløse trengte en gang min hjelp.
"Trener", sa de til meg, "Vi er fiaskoer.
Vi har en enorm formue,
og vi holder den for oss selv av ren egoisme.
Hvordan kan vi lære å dele?
Hvordan lærer vi å gi opp overfor allmektig,
veldig kjekk fysisk styrke?"
Og vet dere hva jeg sa?
Dere kan aldri gi opp.
Dere kan aldri gi opp om dere befinner dere i grusomme omstendigheter.
Dere må fortsette å kjempe.
Kjempe til dere finner et trygt sted å bo.
Kjempe til dere finner edle og trofaste venner.
-Kjempe... -Og kjempe...
Til verden ser deg for den du er.
Ungen kom så plutselig!
Hellige Beethoven, jeg ser hva dere mener!
-Endelig! -Det dere mener...
...er at jeg må kjempe videre,
så blir jeg kanskje invitert til å bli med i et ekte orkester.
Nei, det var ikke det vi mente.
-Skoen din. -Se på tatoveringen hans!
Den ankelen er umiskjennelig!
Du smigrer meg, min gode mann.
Ikke kall meg det, min gode mann.
Du er grev Olaf. Tatoveringen er bevis.
For sent å skjule det med en overpriset joggesko.
Jeg skjuler ikke noe. Jeg må bruke disse.
Så latterlig!
Hva skal vel en beryktet forbryter med joggesko?
Sjef.
Løpe, vel.
Etter ham! Mr. Poe!
Sunny...
Jeg tar dere igjen.
De er raske!
De har løpt runder i noen uker.
Heia, hesten!
Klaus! Vi fant svarene!
-Isadora! -Duncan!
-Hva kan vi gjøre? -Løpe.
FBA! Husk det!
FBA!
-Isadora! -Duncan!
Vi fant boka!
FBA!
-Violet! Klaus! -Hjelp oss!
Kan noen få de ungene til å holde munn?
-Klaus, Baudelaire-barna! -Hjelp oss!
-Hjelp oss! Vi fant boka! -FBA!
-Isadora. -Duncan.
Har du mistet en venn,
vet du at det får din verden til å virke ufullstendig,
som et puslespill uten en del eller halvparten av en ødelagt kikkert.
Jeg er lei for å si at denne historien ikke slutter
med redningen av to modige og edle trillinger.
Historien slutter som alle historier.
Med mottoet til Gravlund Grunnskole.
Mottoet er "memento mori", og det betyr...
Husk at dere vil dø.
Tekst: Birthe Lorgen