EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Titta bort, titta bort
Programmet förstör din kväll Livet ditt blir kort
Varje gång kommer ännu En eländesrapport
Så titta bort, titta bort Titta bort
I skolan tvingas barnen Bo i ett gammalt skjul de fått
Tröst, glädje, trygghet Saknar de i stora mått
De springer många varv Deras kondition blir otrolig
Men du borde sluta titta Det här blir inte roligt
Bara titta bort, titta bort
Det blir bara skräck Och problem att överväga
Fråga en sansad person "Ska jag titta?" De kommer säkert säga:
Titta bort, titta bort, titta bort
Titta bort, titta bort
DEN SKRÄCKFYLLDA SKOLAN: DEL TVÅ
Titta bort, titta bort
-Vem kan inte slås? -En död häst!
"Skolanda" är en intressant term.
Det kan låta som om det hänvisar till en ande eller andra odöda
som hemsöker en skola precis som tuggummi kletar fast vid en trofé.
DRAMAKLUBB
Det "skolanda" egentligen betyder
är tron att en speciell skola är bättre än en annan.
Vår skola är bättre än andra!
Men som Baudelaire-barnen snart skulle lära sig,
det finns värre saker som kan hemsöka en skola.
Jag älskar energin. Jag älskar det!
-Lugna er, allihop. -Lugna oss?
Hörde ni vad studierektor Shapiro sa?
-Nero. -"Lugna ner er."
Jag hör så ofta de orden komma ut ur folks öron och in i min mun.
"Lugn", ett ord som här betyder "ta det lugnt",
och "ner", min personliga minst omtyckta riktning.
Låt mig berätta en historia.
För några år sen kom en kvinna till mig. Hon behövde min hjälp.
"Tränare Djingis", sa hon,
"jag är ett misslyckande. Jag har inget jobb. Mitt kärleksliv suger.
Jag kan inte gå ner de sista tio kilona."
Det beskriver säkert varenda en av er.
-De är skolbarn. -Precis.
Tror ni att jag sa att hon skulle lugna sig?
Svara mig, era näbbgäddor!
Tror ni att jag sa till henne att...
...lugna ner sig?
Antagligen inte!
Precis, antagligen inte.
Jag sa åt henne att stå upp.
Att hon skulle realisera och motivera.
Att hon skulle ha ögonen i molnen och fötterna på stjärnorna.
Vet ni vad som hände?
Hon dog i en mystisk brand.
Vänta, va?
Att lugna ner sig gör förlorare.
Men kvinnan du pratade om...
-Lugnet startade Första världskriget. -Men det du sa...
Att lugna sig händer när man biter sig i läppen
så att den blir svullen och så biter man igen,
och man biter sig i läppen om och om igen.
Det vill jag inte.
Vill ni ha det så?
-Nej! -Vi tar in violinen!
Hela skolan faller för en bedragande skurk.
Det händer alltid på peppsamlingar.
Det kan vara vår chans att stoppa honom. Sunny, stanna här.
Lycka till!
Stoppa musiken.
-Hör på! -Hur vågar du avbryta ett geni!
Och hans gästviolinist.
Han är inget geni. Han är en bedragare.
Det heter "improvisatör".
Den så kallade gymnastikläraren är greve Olaf. Ingen är trygg här!
Lögn. Du är avundsjuk.
Kasta dem av scenen så dansar jag med extra piruetter.
-Bra sagt, söta hejaklackledaren. -Vi kan bevisa att det är Olaf.
Baudelaire-barnen verkar vara ärliga.
Jag tycker vi ska lyssna på dem.
Sitt ner där nere.
Greve Olaf är efterlyst av myndigheterna
för bedrägeri, stöld, mord och barnäventyrande.
-Och mordbrand. -Han har bara ett ögonbryn.
Det är inget fel med att vara buskig.
Om jag öppnar skjortan, ser ni...
-Om greve Olaf tog av sin turban... -Är hon inte underbar?
Tyvärr kommer mina två fina ögonbryn att förbli dolda
under den här turbanen som jag har av religiösa skäl.
Vilken religion är det?
Rekonstruktionistisk judendom.
Rekonstrukt...dom. Ja, den.
Jag skulle aldrig be dig att ta av turbanen.
Jag är emot religionsförföljelse, men jag kan inte tala för föräldralösa.
Olaf har också en tatuering på fotleden.
Min kropp är ett tempel, unge man.
Jag skulle aldrig förstöra min hud som så många unga gör nuförtiden
med sin hedonistiska livsstil med hög musik och abstinens.
Ta av skorna och bevisa det.
-Absolut inte. -Är det också av religiösa orsaker?
Nej, för att det är äckligt att ta av skor och sockor.
Vi kan jämföra Djingis med fotot av Olaf i Daily Punctilio.
Du låter som en tråkig bibliotekarie.
Plus, vi behöver inte tidningar. Vi har vårt avancerade datorsystem.
Du menar den datorn.
Han svettas. Han är nervös.
Nej. Jag har naturligt läckande porer.
Kan du och dina porer vänligen stå
framför den här dyra, elektroniska apparaten
och reda ut det här en gång för alla?
Jag...
Det här påminner mig om en historia.
Det är inte greve Olaf.
-Ser ni? -Ja, ser ni?
Jag tror det är dags för lite demokrati, min andra favoritregeringsstil.
Hur många av er vill höra fler tröttsamma anklagelser
kastas på en oskyldig man av föräldralösa?
Fortsätt utreda!
Vi kräver att det här utreds vidare!
Och vilka här vill höra om ett spännande nytt program
som kommer att få skolandan att spruta ur lufthålet?
Elever! Lärarkår!
Var inte oroliga om träningen som ni provat har misslyckats,
för jag är här för att misslyckas ännu mer
genom att sätta "piskan" åter i "piska er i form".
Upp allihop, så ska vi prova nåt
som jag uppfann en ensam natt vid ett långtradarkafé.
Så här. Klara?
Ett! Två! Okej. Nu tar vi det lugnt.
Vi vill inte få en sträckning.
Kan nån säga: "Lektionen är över för lite isvatten och djupa andetag"?
Jag blir bra igen. Bara ett ögonblick.
-Men... -Vadå?
Vadå?
Jaha.
Ja! En sista sak, allihop.
Som alla som gått i yrkesskola vet,
brukar föräldralösa ha osunda kroppar,
vilket leder till paranoia, förvirring, och outnyttjad förmögenhet.
Så jag har utvecklat Speciell Mästerskaps- relevant Träning, Arvslagsanpassad,
eller S.M.Ä.R.T.A.
som jag ska erbjuda några utvalda elever.
Kan de föräldralösa ställa sig upp?
Okej.
Jag väljer...
...dig.
Och...
...dig.
Och den lilla babysekreteraren som jag hört så mycket om.
Administrativ assistent.
Ni tre kommer till sportfältet vid solnedgången
och varje kväll tillsvidare.
Ni får inte missa mitt violinframträdande.
-Ni är skyldiga mig mycket godis nu. -Det är det ledarskapet jag menar.
-Du är ett geni. -Du med, som ser det.
Du säger det ju.
-Du håller ju med. -Okej, jag är geniet.
Äsch! Alla kan gå. Samlingen är över.
Vad du än har i kikaren, så ska vi stoppa det.
Jaså?
För om ni skulle kunna stoppa mig
så skulle vi inte ha de här nya avsnitten i era nya liv.
Åh, föräldralösa barn, era föräldrar har inte lärt er nåt.
De lärde oss att överleva.
Och de som inte kan det, får undervisa.
Vi ses vid solnedgången.
Han hittade oss igen. Överallt dit vi går dyker han upp.
Hur kan han få vår förmögenhet som gymnastiklärare?
Förräderi finns i de flesta träningsprogram.
Tänk att han lurade alla igen.
Inte alla.
Ingen fara, Baudelaires. Quagmire-trillingarna är på fallet.
Så snällt, men ni får inte bli inblandade.
Olaf är för farlig.
För farlig för er ensamma.
Vi kan rymma. Allihop.
Våra föräldrar äger Quagmire-safirerna. När vi blir myndiga klarar vi oss.
Vi är inte myndiga. Vi försökte fly
och hamnade på jobb i ett sågverk. Han hittade oss där också.
Det är en bild på våra föräldrar.
-Våra med. -De kände varandra.
Vi hade bilden i vårt bibliotek. Vi tänkte aldrig på den.
Det fanns säkert fler mysterier.
-Som en kikare. -Eller en bok.
Vi måste överleva länge nog för att hitta den.
Bibliotekarien sa "kom tillbaka".
Det är nästan solnedgång.
Jag ska lämna ett meddelande till Baudelaire-barnen.
Solen går ner, hurra, hurra
Tränare Djingis skickade mig att säga Baudelaire-barnen ska till fältet
Och mitt namn är Carmelita!
Det rimmar inte.
Bara tårtsniffare bryr sig om rim!
"Han skrattade åt sin egen dårskap.
Och när han skrattade märkte han domningarna i sina fingrar.
Han märkte även att känslan i tårna när han satt ner höll på att blekna bort.
Han undrade om tårna var varma eller bortdomnade.
Han rörde på dem i mockasinerna."
Jack London, om jag inte tar fel.
-Va? -Historien du citerade är av Jack London.
Snicket?
Jacques Snicket. Har nån ringt efter taxi?
Punktion, föräldralösa. Punktion.
-"Punktion"? -Konsten att inte komma för sent.
Punktlighet.
Vi skulle vara här vid solnedgången.
Det var intressant.
Nån kallade er precis för de sena Baudelaires.
De kanske pratade om era föräldrar.
Det påminner mig om en historia.
För några år sen kom några förmögna barn till mig i behov av hjälp.
De var tre stycken, en av varje. Flicka, pojke och baby.
"Tränare Djingis", sa de, "vi är misslyckade.
Våra föräldrar har övergett oss för karriärer som uppbrända skelett.
Vi har inget annat i livet än de här säckarna med pengar,
och de gör oss till misslyckanden som läser böcker och sånt."
Vet du vad jag sa till dem?
Sa du att de skulle stå upp?
-De stod redan. -De borde realisera och motivera?
Det betyder ingenting.
Jag sa att de skulle ta på sig dyra löparskor...
S.MÄ.R.T.A.
...och sen ta den här burken med självlysande färg.
"Självlysande" är ett ord jag hittat på för sånt som lyser i mörkret.
Vi vet vad det betyder.
Och sen ska de dra runt den här burken
tills de har gjort en självlysande cirkel på marken.
Är det allt?
Ja, det är mitt träningsprogram.
Geniala idéer är enkla, som hjulet eller hjärnkirurgi.
De föräldralösa ska springa runt och runt i en cirkel
för att motionera sina moder- och faderlösa ben.
Okej, men vad ska du säga åt Baudelaires att de ska göra?
-Vad ska jag... -Ja.
-Samma sak. -Vadå?
Ska du inte uppträda nu?
-Jag behöver tid att hartsa stråken. -Säg inte så inför barnen.
Vad du än har för planer, ska vi...
Jag måste ge boken till barnen.
Prata inte förrän du fått lite varm choklad.
Är det inte en tårtsniffare och hans tårtsniffande vän.
Du måste vara Carmelita Spats.
Hur känner du mig?
Jag jobbar för en organisation som håller koll på barn av intresse.
Så klart. Jag är intressant.
Intressant kan betyda olika saker.
En polkagrisdräkt är intressant, men ingen ser bra ut i den.
Den här mannen är min vän
och jag gillar inte att nån är elak mot mina vänner,
oavsett deras ålder.
Förresten...jag tror att det krävs en för att känna igen en.
Tårtsniffare.
-Du försvarade mig. -Gå tillbaka till skolan är traumatiskt.
-Därför har jag en traumafilt i bilen. -Min hjälte.
Quagmires! Hur kan jag hjälpa er, trillingar?
Det är sent, men har du hittat boken?
Tyvärr, jag vet att ni vill ha den.
-Inte bara den. Det är ett mysterium. -Det är det verkligen.
Jag hittade inte boken, så jag sökte runt.
Den finns inte i nåt system. Som om den inte fanns.
Vem vågar vara frånvarande under mitt framförande?
Barnen hade en fråga om biblioteket.
Biblioteket är stängt tillsvidare på order av gymnastikläraren.
-Han får inte stänga biblioteket. -Jag borde ha granskat hans kontrakt mer.
Han sa att frysen inte får röras, så där rök mina isglassar.
Men det är bara tillfälligt,
tills han får sin specialträning för föräldralösa
och vad han vill, nånting...
Sätt fart, tvillingar.
-Det är vi inte. -Vår bror...
"Quigley dog i en brand." Jag vet. Försök med trevligt småprat som omväxling.
Fortsätt springa, föräldralösa. Spring för livet.
-Vad gör vi? -Springer i cirklar.
Hur hjälper det Olaf att sno pengarna?
-Jag vet inte. -Det måste hända nåt annat.
Han kan inte tvinga oss att springa hela natten.
En femdubbel macchiato så du kan få dem att springa hela natten.
Ska jag hålla dig sällskap?
-Jag känner mig ensam ibland. -Varför går du inte till konserten?
Okej.
Det är det jag säger. Olaf är här. Jag blev avslöjad.
Biblioteket är stängt och en flicka steppar.
-Jacquelyn. -Lämna inte barnen ensamma.
De har vänner.
En snygg bibliotekarie vakar över dem. Du skulle se henne ordna böcker.
Det är en bok jag bryr mig om. Gav du den till barnen?
Förlåt. Jag går tillbaka nu och...
Jacquelyn.
Jag måste behandla Larry för köldskador
och överexponering av generiskt diskmedel.
Jag lämnar taxametern på och åker tillbaka till skolan.
Jag åker för att köpa godis.
Skynda på. Det är mörka tider.
Natten var verkligen en mörk dag.
Alla nätter är mörka dagar - natten är bara en dåligt upplyst version av dagen.
Men en mörk dag betyder också en tid då nåt hemskt pågår.
Det var en mörk dag för Olafs trupp
som inte var tillräckligt bra skådespelare för att låtsas vara vakna.
Det var en mörk dag för musiken
eftersom studierektorn inte kunde spela violin,
men ändå insisterade på att göra det i flera timmar.
Det var en mörk dag för Quagmires,
som hoppades kunna hjälpa Baudelaire-barnen.
Och det var en mörk dag för lärarkåren,
inklusive herr Remora som fått ett sår på läppen,
och fru Bass som snart skulle gripas för bankrån.
För att inte nämna skolbibliotekarien, vars öde...
...skulle bli ännu värre.
Men natten var den mörkaste dagen för barnen Baudelaire,
när de sprang varv efter varv efter varv...
...natt efter natt efter natt...
...utan att känna till Olafs plan.
Eller hur de skulle kunna besegra honom.
De kände bara till sin egen desperata utmattning...
...stora leda,
och den hemska vissheten om att ännu en mörk dag skulle komma,
en fras som här betyder "mer tid i skolan".
Oförberett förhör. Alla tar ett papper och skriver ner allt de minns
om då jag spillde soppa på min tröja,
inklusive grönsakerna i soppan, tvättinstruktionerna för tröjan,
och antalet gäss på gården där mina släktingar öppnade sitt rum och frukost.
Prov! Fråga nummer ett. Vad är omkretsen på gårdagens granatäpple?
Fråga två. Dimensionerna på valvet i Prånglande Pengaförvaltningen?
Fråga tre. Hur långt ifrån varandra är övervakningskamerorna?
Var noga med de här siffrorna
och svara exakt på frågorna.
Kära herr Mozart, jag har nu skrivit till dig sex gånger
och jag kommer inte på nån orsak till att du inte svarar.
Du är kanske rädd för lite konkurrens?
Om jag inte tar fel så har du skrivit 41 symfonier.
Jag har skrivit över 4 000. Jag skriver en just nu.
Den heter: "Varför svarar du inte?"
-Ni måste vara så trötta. -Jag har inte varit så trött
sen jag var uppe hela natten med min första teslaspole.
Ni var åtminstone inte sena.
Jag har aldrig förr misslyckats på ett prov.
Det har du. Olaf har tvingat dig att springa varje natt.
Vi är inte närmare lösningen.
Den lysande cirkeln vi målar är som en enorm lysande nolla.
Vi vet inget om den.
Han kanske hoppas ni ska bli så trötta att ni ger honom pengarna?
Han har haft konstigare planer. Om bara inte biblioteket var stängt...
Tårtsniffare som pratar om bibliotek. Finns det nåt mindre gulligt?
Stick. Vi är inte på humör.
Men jag ska ge ett specialmeddelande till Baudelaires.
KOM IHÅG, DET BLIR DIET
Studierektor Nero Vill genast er se
För han vill bannor er ge
Jag är den sötaste flickan i stan Och mitt namn är Carmelita!
Det rimmar inte.
Alla tårtsniffare är avundsjuka på mig För jag är S-Ö-T-T
Att dansa och sjunga är min grej
För jag är Carmelita!
Inget rimmar! Sånger måste rimma!
-Det finns 12 verser till! -Vi fattar.
Tränare Djingis säger att trots att ni sprungit i nio timmar
blir ni andfådda.
Och ni fick underkänt i prov om personliga anekdoter
och i slumpmässigt mätande.
Och få mig inte ens att börja prata om Sunnys anställningsutvärdering.
Jag kunde inte vara mer äcklad om jag skrivit den själv.
-Du skrev den själv. -"Du skrev den själv."
Lyckligtvis har er nya gymnastiklärare en lösning. Jim.
Låt mig berätta en historia.
-Hemskolning. -Va?
Hemskolning. Ni får stanna hemma istället för att ta upp ett klassrum.
Herr Poe har specifikt placerat oss här.
Han vill att vi stannar minst en termin.
Få bra betyg, annars kastar jag ut er tre på öronen.
Era förmögna öron.
Imorgon bitti ska era lärare ge er båda
mer eller mindre omfattande prov inför alla.
Och för Sunny blir det en professionell utvärdering,
innehållande förödmjukande och simpla uppgifter.
Om ni misslyckas
blir det iväg till Djingis ultradynamiska livsavslutande workshop.
-Vi klarar oss. -Så klart vi gör.
Ursäkta, vi ska studera i vårt skjul nu.
Ni har inte mycket tid. Ni ska ner till sportplanen
för S.M.Ä.R.T.A. om några timmar.
-Måste vi springa ändå? -Så klart.
Och det betyder inte att ni slipper violinkonserten.
Fler godispåsar för mig.
Vi kan inte plugga till prov och springa. Då måste vi vara på två ställen samtidigt.
Se det som en lärande upplevelse.
Det är viktigt att veta
balansen mellan studier och fritidsaktiviteter.
-Hör på oss! Den här mannen är... -Det är inte greve Olaf.
Kära nån, så slarvigt av mig.
Vad var det du sa?
Violet, Olaf väntar på oss vid solnedgången.
Vi har inte mycket tid.
-Vi har inte... -Jag tror jag har det.
Vi lyssnar.
Kusten är klar.
Hitta glasögon.
Det här fungerar.
-De här blir bra. -Vi behöver nåt till kroppen.
VETEMJÖL
-Mjöl. -Perfekt.
BIBLIOTEK STÄNGT
-Imponerande att du kan dyrka lås. -Det är ofta praktiskt.
Knuten heter djävulstungan.
Den uppfanns av kvinnliga finska pirater på 1400-talet.
Hur ser jag ut?
Annorlunda. Och det är bra.
Inte för att du inte såg bra ut förut. Jag menar, det gör du, gjorde du...
Sunny, hur går det med glasögonen?
Ni kan backa ur. Vi klarar provet på ett annat sätt.
Vi tänker inte...
-Bäst vi skyndar oss. -Vi också.
Jag har en känsla av att vi aldrig ses mer.
Gå tillbaka till skrubben och glöm det här.
-Skulle era föräldrar ha gjort det? -De är inte här.
De lärde nog er vad våra föräldrar lärde oss.
-Vadå? -Vad vänner är till för.
Vi måste vara försiktiga. Gå ni, så väntar vi tills kusten är klar.
Duncan...du behöver de här.
Perfekt.
Och Isadora, ta den här. Behåll den.
Om nåt går fel kanske ni behöver en kikare.
Jag tror inte att nåt går fel. Vi ses snart igen, Baudelaire.
-Vad var det? -En kuplett.
Att sitta med vänner och prata om nåt viktigt
är en av de mäktigaste och mest nödvändiga krafterna i världen.
Det är så många ädla organisationer börjar,
med ett samtal mellan medarbetare, eller bröder.
Folk som samlas för att strida mot svek,
som Baudelaire- och Quagmire-barnen samlades i Prufrock,
är orsaken till att så mycket ondska besegras.
Min bror sa det till mig.
Jag skulle göra vad som helst...
...för att prata med honom igen.
-Ni är sena! -Förlåt.
-Inte ni. De där. -Servitören är borta. Vi sökte överallt.
Mystiskt!
Nån fritog honom genom att slå in dörren.
-Så fegt! -Sen tog de taxi.
Dyrt.
Nog! Låt mig vara ifred så att jag kan fullända min plan.
Jag också?
Jag fattar inte att jag är här.
Hållit mig vaken hela natten och väntat på att det ska gå min väg,
precis som i skolan.
Hela mitt liv går runt och runt i cirklar.
Som sånt hamstrar leker i innan man sätter den i ugnen.
Det tar slut nu.
Okej, föräldralösa, börja gå runt och runt i cirklar.
Vad åt herr Remora till efterrätt förra tisdagen?
-Pudding. -Vilken sort?
-Jag vet inte. Butterscotch? -Ris.
Rispudding. Det måste jag komma ihåg. Hur går det med häftklammerborttagningen?
Det är svårt.
Vi gör det här av allvarliga orsaker, men det är spännande.
Det kanske inte är vist men att klä ut sig är en list.
Jag var ung. Jag försökte finna mig själv.
Provade nytt mode, ny musik, lekte med tändstickor, såna grejer.
-Hans krage! Det droppade på kragen. -Korrekt.
Jag hade det svårt i skolan. Har jag sagt mitt smeknamn?
Har du sagt ditt namn?
-Vänta... -Vadå?
-Vänta. -Vadå?
Babyn är slut.
Hon har slutat springa. Hon står som en mjölsäck.
Spring, baby, spring!
Hon kanske behöver en ordentlig spark.
Sätt fart, baby.
-Vad ska vi göra? -Fortsätt springa.
Hinner vi till skrubben?
Det finns en bättre plats.
Baby, baby...
Hur är det?
Stanna här.
Förbannade sönderfallande infrastruktur.
MUMS! MUMS! BÖCKER!
Chefen.
-Du skrämde mig. -Förlåt.
Jag sökte, men det var mörkt och läskigt.
Okej. Vakta biblioteket. Alla nördiga ungar hamnar där.
-Tog flintskallen bilen? -Ja, men du har lite...
-Vadå? -I ansiktet.
-Har jag? -Ja.
Är det borta?
Det är lite kvar på sidan.
På...
Jag...
Tummen upp.
Okej, för du har inte...
Vi måste varna dem.
Vi är fast när han vaktar dörren.
Baudelaires klarar provet.
Titta.
EN INKOMPLETT HISTORIA OM HEMLIGA ORGANISATIONER
Tubkikaren.
Vi pluggar lite själva.
Vilken färg hade korna på bondgården?
Bruna och...
Det förklarar branden.
-Vi har sett den mannen. -Allt hänger ihop.
Hur lång var den marinblå halsduken?
Klaus?
FBK HEMLIGT SÄLLSKAP
-FBK? -Vad kan det betyda?
SOCKERSKÅLEN
Vad är så viktigt med en sockerskål?
Baudelaires, är ni redo för den värsta morgonen...
-Godmorgon! -Vad gör du här?
Jag är Arthur Poe från Prånglande Pengaförvaltningen.
Jag vet vem du är.
Jaså? Gör du?
Det är mitt jobb att veta. Jag är gymnastiklärare.
Uppenbart. Du är en vuxen man med sportskor.
Jag söker Baudelaires.
De har visst missat flera violinkonserter,
och studierektor Nero ska därför få flera godispåsar.
Jag också.
Och vem är du, lilla flicka, förutom bedårande?
Carmelita Spats, jag förtjänar godis. Jag hämtar Baudelaires.
Jag antar att det är så. Varsågod.
De är i det där skjulet.
-Sa hon "skjul"? -Inte "Föräldralösaskjulet". Vi ska hitåt.
Är du intresserad av en självförverkligande workshop
-som hålls i bankvalvet? -Jag kan tänka mig det.
Solen har gått upp Dagen har börjat
Se er bli underkända blir så roligt
För ni är föräldralösa och är antagligen dumma
Och mitt namn är Carmelita!
Jag är kanske bara trött, men jag tror hon blivit bättre.
Det är inte greve Olaf.
Vem kan inte slås?
En död häst!
-Vem kan inte slås? -En död häst!
Vem kan inte slås?
En död häst!
Det är inte greve Olaf.
Baudelaire-barn!
Herr Poe, vad gör du här?
Jag ger er en besviken blick.
Ni har haft för mycket fritidsaktiviteter. Jag tror inte att hemskolning är svaret,
men jag har de nödvändiga papper som studierektor Nero
och en gymnastiklärare som jag träffade där ute, föreslog.
Gymnastikläraren är Olaf.
Han spårade upp oss och försöker stjäla vår förmögenhet.
Olaf? Men datorsystemet som Nero berättade om då?
Det funkar inte.
Det är inte greve Olaf.
-Det verkar fungera. -Där är ni.
-Är du studierektor Nero? -Är det godis?
Datorsystemet kände inte igen Olaf. Han är förklädd.
Vilken normal man skulle förklä sig fyra gånger i rad?
Tro mig, Poe, jag har sett sånt förut.
Barn säger vad som helst för att förklara dåliga betyg
och misslyckanden som administrativa assistenter.
-Assistent? -Sunny jobbade som sekreterare.
Sunny borde gå på dagis. Det här är inte lämpligt.
Det kan man säga.
Om de blir underkända blir de relegerade, så det spelar knappast nån roll.
Det är inte greve Olaf.
Tränare Djingis, kom in.
Godmorgon! Idag är första dagen på livets rester.
Första livet på resten av dagen.
-Nej. -Idag...
Varför på godiset?
Idag är första dagen på livet av rester.
Det var det jag sa. Jag sa rätt första gången.
Tränare Djingis är Olaf som är förklädd.
Klaus, du kan inte klaga på tekniken.
Bra sagt, Hat Stevens.
Du måste vara en mycket självförverkligad människa.
-Jag äter mycket yoghurt. -Utsökt!
Showtime. Så låt oss gå...dags.
Kom ihåg, du kommer att dö!
-Kom ihåg, du kommer att dö! -Ja! Fortsätt!
Jag vill ha er energi i mitt ansikte så att jag kan använda den som en lotion.
Ja!
-Jag känner det. Känner du det, Caligula? -Nero.
Skolan har en ny sorts andeenergi.
En känsla av enhet och glädje som man inte brukar hitta
om man inte är på kalas eller en offentlig hängning.
Jag måste erkänna att jag är lite exalterad.
Jag tror att Baudelaire-barnens utkastande
härifrån hittar det bästa hos oss alla.
Så, utan vidare väsen...
En violinkadens i Human League-stil!
-Nej. -Va? Inte?
Låt oss inte gå sakerna i förväg.
Hallå, Gomorra! Sass!
Det är fru Bass och jag heter Remora.
Snart får vi veta vem som är full av remora.
Testa dem!
Violet, i historien om min åsna,
-hur många mil sprang åsnan? -Sex.
"Sex."
Ja, det stämmer.
Blä!
Klaus, längden på boken med gult omslag?
-Nitton centimeter. -"Nitton centimeter."
Korrekt!
Sunny Baudelaire, du ska organisera
dessa kort på elever som är skyldiga mig godis.
Men inte efter namn! Nej!
Utan enligt färg på godis jag vill ha.
Det var imponerande, måste jag erkänna.
Klaus, hur långt var kycklingbröst nummer sju?
Tio centimeter.
Jag tar åt mig äran här. Det återspeglar väl på Prånglande Pengaförvaltningen
att de kan recitera fakta från anekdoter, komma ihåg vissa mätningar
och kompetent utföra sekreterarsysslor, så snart efter föräldrarnas död.
-Ursäkta mig. -Ja.
-Hur lång var vattenflaska nummer 53? -45 centimeter.
I en värld styrd av korruption och arrogans,
kan det vara svårt att hålla sig till sina principer.
I en värld styrd av korruption och arrogans,
kan det vara svårt att hålla sig till sina principer.
Det behöver man inte höra två gånger, för man vet redan att det är så.
Det kan ibland vara överväldigande att se
raden av olycksaliga händelser som drar igenom ens liv
som en mystisk bil med motorn igång.
Och det är därför vissa måste ursäkta sig ibland
och gå till en plats där världen är tyst.
Som en kristallkula redo för alla med en viktig fråga.
Jag uppmanar dig att göra detsamma.
Titta bort från den här skräckfyllda skolan innan det är för sent.
Det här avsnittet i Baudelaire-barnens liv är nästan över,
men det finns ännu tid för det att bli mycket värre.
EN INKOMPLETT HISTORIA OM HEMLIGA ORGANISATIONER
Vi har kommit till slutet av examineringen
och den professionella utvärderingen.
Violet är en duktig elev och får höga betyg i språkstudierna.
Jag aldrig sett nån som är duktigare på metersystemet än Klaus.
A-plus, två centimeter gånger en centimeter.
Jag avskyr att erkänna det, men Sunny är en fantastisk assistent.
Titta...
Hon redigerade mitt CV, betonade min musikalitet...
...utan att dra uppmärksamheten till att jag aldrig tagit examen.
Det var inte lätt.
Min syster undrar om vi klarade oss?
Nej. Ni är inte gulliga nog. Ni blev underkända!
Nej.
Jag delar ditt obehag för föräldralösa.
Jag får erkänna att de godkändes med strålande resultat.
Herr Poe, jag låter dem stanna resten av terminen,
och du får åka när du gett mig godiset.
Tack, Nero. Och Baudelaire-barn,
besvikelsen jag visade tidigare är borta på grund av att
ni tydligt memorerade fakta så gott ni kunde.
Sunny, jag hör med dig senare om bankens senaste kvartalsrapport,
som kan behöva en mer dynamisk layout.
Men inte ännu.
Det här är ett fullständigt prov, eller hur?
Jag är gymnastiklärare, jag har inte haft prov.
Enligt Prufrocks förberedande handbok
är gymnastiklärarens utvärdering värd 51 % av betyget.
Det stämmer faktiskt. Hur visste du det?
För länge sen
blev en stilig ung man relegerad från den här skolan,
på den här scenen, av precis den anledningen.
En sista utmaning, barn.
Och den här kommer att avgöra hela er framtid.
-Vi springer gärna. -Vi är i extremt bra form.
Det finns ett bättre sätt att testa ert fysiska blod.
-Du menar "mod". -Jag tror jag menar "armar".
Armbrytning. Utan regler.
Mot en motståndare som är lika tung och långsam som en säck mjöl.
Sunny Baudelaire.
Nördar, armbrytningsmöbler!
-Fem dollar på Djingis! -Orättvist!
Du är vuxen. Sunny är en baby.
-Det är osportsligt. -Jag tar bokmalen istället.
-Det är rättvist. -Möt oss båda.
Jag står över.
-Vad? Är du inte stark nog? -En äkta gymnastiklärare klarar det.
Ja, Djingis, du är säkert starkare än två tillgjorda skolbarn.
Så klart jag är!
Det påminner mig om en historia. Tidigare kom tre föräldralösa till mig för hjälp.
"Tränare", sa de, "vi är fullständiga misslyckanden.
Vi har en enorm förmögenhet
och vi behåller den för oss själva av själviskhet.
Hur ska vi lära oss att dela?
Hur lär vi oss att ge upp inför den allsmäktige,
mycket stiliga fysiska styrkan?"
Och vet ni vad jag svarade?
Man får aldrig ge upp.
Man får aldrig ge upp om man befinner sig i hemska omständigheter.
Man måste fortsätta kämpa.
Man kämpar tills man hittar en trygg plats att bo på.
Man kämpar tills man hittar ädla och pålitliga vänner.
-Man kämpar... -Vidare...
Tills världen ser vem man verkligen är.
Ungen kom från ingenstans!
Kära Beethoven, jag ser vad ni menar, barn!
-Äntligen! -Vad ni menar...
...är att jag måste fortsätta kämpa,
och sen kanske bli inbjuden till en riktig orkester.
Nej, det var inte så vi menade.
-Din sko. -Se på tatueringen på fotleden!
Vid Gud! Jag känner igen den!
Du smickrar mig, min herre.
Kalla mig inte för "min herre", min herre.
Du är greve Olaf. Tatueringen bevisar det.
För sent att dölja den med en onödigt dyr löparsko.
Jag döljer ingenting. Jag måste ha de här.
Var inte löjlig!
Varför behöver en brottsling löparskor?
Chefen.
För löpning.
Efter honom! Herr Poe!
Sunny...
Jag hinner ifatt.
De är snabba!
De har sprungit i flera veckor.
Spring, hästen, spring!
Klaus! Kom och hitta oss!
-Isadora! -Duncan!
-Vad kan vi göra? -Springa.
FBK! Du måste minnas!
FBK!
-Isadora! -Duncan!
Vi hittade boken!
FBK!
-Violet! Klaus! -Hjälp oss!
Kan nån få tyst på ungarna?
-Klaus, Baudelaires! -Hjälp oss!
-Hjälp oss! Vi hittade boken! -FBK!
-Isadora. -Duncan.
Om du har förlorat en vän så vet du att världen känns inkomplett,
som ett pussel med en bit som saknas, eller en del av en tubkikare.
Tyvärr måste jag säga att historien inte tar slut
med räddningen av två modiga trillingar.
Historien slutar som alla historier.
Med mottot i Prufrock Förberedande Skola.
Mottot är "memento mori", och det betyder...
Kom ihåg, du kommer att dö.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis