NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Katsokaa nyt pois
Katsokaa muualle vaan
Tämä ohjelma iltanne pilaa Koko elämänne kaikkoaa
Jokainen jakso kauhistuttaa
Joten pois nyt katsokaa Aina vaan
Baudelairet pääsevät Rikkaiden huomahan
Mutta suunnitelma Olafin Näyttää onnistuvan
Kello käy ja on jo kiire Ystävänsä pelastaa
Pitää katsojat pelastaa Ennen kurjaa loppua
Pois nyt katsokaa Katseenne kääntäkää
On tiedossa vain pelkoa Ja pelkkää ikävää
Järkevää mielipidettä kysykää Ja vastaukseksi saatte
Katsokaa nyt pois
Katsokaa muualle vaan
HAAMUHISSI OSA KAKSI
Katsokaa nyt pois
Muualle nyt vaan katsokaa
-Emme löytäneet Quagmireja. -Vielä.
Missähän he ovat?
Eivät ainakaan kattohuoneistossa.
Se ei riitä.
Lapsiraukat ovat varmasti peloissaan ja aivan yksin.
Te löysitte meidät.
Tämä ei kerro iloisesta jälleennäkemisestä.
Ihana nähdä teidät.
En ole ikinä ilahtunut näin.
Olen lukenut satoja lehtijuttuja, päiväkirjoja -
ja useita tyylikkäitä esitteitä -
yrittäessäni ymmärtää Baudelairien surullista tarinaa.
Löytämiäni kauhuja eivät kuvaa parhaiten sanat,
vaan ääni, jonka kuulette myöhemmin.
Se on pitkä huuto pimeässä.
Baudelairet iloitsivat löydöstään.
-Miten löysitte meidät? -Klausin idea.
Violetin toteutus.
He eivät aavistaneet pelkoa,
kauhua -
ja dramaattista putoamistaan -
hissikuilussa -
ennen näiden tapahtumien loppua.
Jos jatkat tämän katselua, saatat huutaa mukana.
Saatko lukon auki?
En ilman työkaluja. Näkisinpä vähän paremmin.
Kokeile tätä.
-Laita merkit kohdalleen. -Ja käännä puoli kierrosta vastapäivään.
Se oli Salaisten järjestöjen lyhyessä historiassa.
Löysittekö sen?
Juuri ennen sieppausta. Teimme paljon muistiinpanoja.
Olemme kidnappauksen uhreja, mutta olen silti toimittaja.
-Saimme tietää karmeita salaisuuksia. -Molempien vanhemmista.
Kaikki liittyy tosiaan kaikkeen.
Mitä saitte tietää?
Kertokaa myöhemmin.
Tiedämme Olafin aikeet.
Hän piilottaa meidät huutokauppatavaroihin ja vie meidät huomenna pois.
Ei käy. Lähdemme yhdessä.
Tämä on sähkömagneettinen virtapiiri. Ei vain valoa, vaan myös lämpöä.
Mietinpä vain...
Salaisten järjestöjen lyhyt historia -
sanoi sen pystyvän vaikka mihin.
Ehkä se sulattaa lukon.
-Suliko se? -Ei, kuumeni vain.
Ei tämä tepsi. Tämä ylikuumenee.
Voit kai käyttää jotain muuta.
Annatko sanomalehden?
Lämpö kohoaa.
Mitä?
-Palataan kattohuoneistoon. -Mitä?
Haemme apuvälineitä.
Kerää nenäliina kokoon.
-Nyt tajuan. Lämpö kohoaa. -Ja me myös.
Sunny ja minä jäämme tänne.
Auta siskoasi, kunhan palaatte pian.
-Kyllä. -Lupaamme sen.
Pelastitte meidät kreivi Olafilta Vaaksavaaran koulussa.
-Ja tiedätte sen. -Minkä?
Mitä varten ystävät ovat.
-Te siellä! -Komea ulkomaalainen -
ja sievä rouva raahaavat tajutonta miestä.
Luulin teitä epäilyttäviksi.
Ajojahti on vielä kesken.
Oliko iltanne mukava?
Voi kyllä.
Ihanaa syödä 46 ruokalajin lounas -
ja lisäksi lämmintä suolakalaa ja useita pitkiä musiikkiesityksiä.
Imartelet minua.
Kisko kuorsaava ukkosi yläkertaan, sievä rouva.
Minä järjestelen asioita täällä.
Alahan tulla, Jerome.
ETSINTÄKUULUTETTU KREIVI OLAF
Anteeksi epäilyni, mutta on oltava valppaana näyttelijäkonnan varalta.
Olen täysin samaa mieltä.
Toivottavasti ehdimme ylös ennen aikuisia.
Haistatko savua?
Nenäliina!
Kangas palaa. Tämä on liian kuuma.
-Mitä tehdään? -Säädän lämpötilaa.
Sen pitää olla sopiva, jotta pääsemme ylös.
Kuulostaa tarkalta.
-Miten ylhäällä olemme? -Melkein perillä.
Miten korkealla?
Korjaan tämän.
Toimi nyt.
Jospa vain käytän sitä päällä.
Se toimii.
Pääsemme ylös, jos lämpötila pysyy vakaana.
Luulin jo hetken...
Näin kattohuoneistossa pyörösahan. Katkaistaan kalterit sillä.
-Olaf. -Hän ei saa tietää löydöstämme.
-Jerome! -Mitä tapahtui?
Ei hätää, kultaseni. Hän vain pökertyi kesken illallisen.
-Pökertyi? -Nukahti.
Teidänkin pitäisi olla nukkumassa.
-Onko Günther täällä? -Kuka? Ei.
Haistatteko? Aivan kuin -
kirjastonhoitajan haju.
-Herää, Jerome. -Levätköön.
Uni on luonnollista, kuten meikki ja turhat syytteet.
-Meillä on tärkeää asiaa. -Kertokaa minulle. Olen tärkeä.
Ja te olette tärkeitä minulle.
Vaikutan järjettömän vaikutusvaltaiselta naiselta,
joka tekee liikaa töitä ja törsää korvakoruihin.
Mutta olen myös holhoojanne, jolle voitte kertoa kaiken.
Et ehkä usko meitä.
Kokeilkaa.
"Silli Houdinin avajaiset olivat suurmenestys."
"Muodikas kalaravintola houkutteli -
kaupungin huippupankkiireja ja johtavia sijoitusneuvojia."
-Silli Houdini. -Minä täällä, tollo.
-Ai hei! -Jokin haiskahtaa.
Miksi olet ravintolassa?
-Anteeksi. -Uusi suunnitelma.
-Selvä. Mahdollisimman suuri verkko. -Heti.
Löi luurin kiinni.
Ota verkko!
Ymmärsinkö oikein? Onko Günther valepukuinen kreivi Olaf?
Saapas peittää tatuoinnin, aurinkolasit kulmakarvan.
Hän piilotti ystävänne hissikuiluni pohjalle.
Siellä on vain haamuhissi.
Hyi sentään.
Ja hän aikoo viedä heidät salaa pois -
piilottamalla heidät huutokaupattavaan esineeseen.
Justiinsa niin.
Epämuodikkain kuulemani asia.
Mutkikas juoni.
Ihme, että te lapset selvititte sen.
Olette rohkeita ja älykkäitä. Nyt janottaa.
Persiljasoodaa.
Lehden mukaan tämä on muodikkainta sitten akvamartinin.
-Maistakaa. -Ei kiitos...
Maista.
-Mitä pidätte? -Maistuu persiljalta.
Eikö? Niin minustakin.
-Rouva Kurjimo... -Esmé.
Tiedän, mitä aiot sanoa.
Emme ehdi siemailla juomia.
On estettävä kauhea juoni.
Günther pidätetään, Quagmiret vapautetaan.
Pankaa juomat pois. Ei hukata aikaa.
Kerrotaan heti poliisille.
Lähin poliisiasema on lähettyvillä.
Joudumme taas kulkemaan portaita. Voisimme tietysti liukua kaidetta pitkin.
Tosin se ei ole arvokasta.
Nyt tiedän! Mennään hissillä.
Olipa tilanne kuinka ikävä hyvänsä,
muistutan itseäni, että vaikeuksista tai sydänsurusta huolimatta,
en ole kuitenkaan Baudelairien tavoin -
putoamassa hissikuiluun ikuisuudelta tuntuvan ajan.
Ja vain pysähtyäkseni helpottuneena verkkoon.
-Olemme kunnossa. -Mitä?
Me putosimme verkon päälle.
Emme todellakaan ole kunnossa.
Emme hitustakaan.
Ystävämme on siepattu,
ja holhooja työnsi meidät hissikuiluun.
Olemme elossa.
Te olette elossa, mutta ette todellakaan ole kunnossa.
Teidät ja Quagmiret salakuljetetaan kaupungista pois,
ja voin vakuuttaa, ettette te orvot ole enää ikinä kunnossa!
Onpa...
Repliikki?
-"Onpa ihana..." -Aivan.
Onpa ihana ja tuottoisa päivä!
Kreivi Olaf, entinen näyttelijäopettajani,
saa viimeinkin haltuunsa kaksi valtavaa omaisuutta!
Entinen opettajasi?
Tiesit koko ajan, kuka Günther oli.
Totta kai. Olen näyttelijä.
Minä näyttelin.
Sain teidät ja tomppelin mieheni -
pitämään häntä huutokaupanpitäjänä.
Alat kehittyä dramatistina.
Dramatistina?
No, minähän pidän hevosista.
Olet holhoojamme.
Et saisi työntää meitä hissikuiluun,
auttaa konnia etkä viedä rahojamme.
Mutta minä haluan varastaa teiltä.
Vien teiltä jotain, kuten Beatrice vei minulta!
Mitä sanoit?
-En tiedä paljon mitään. -Minäpä kerron tilanteen.
Quagmirien sieppaus johtuu murhasta,
se taas tuhopoltosta, jonka syynä on liikennerikkomus,
rike, kaksi myrkkynuolta, kolme haastetta ja varkaus.
Maailma on yllättävän mutkikas.
-Usein. -Ehkä en pysty tähän.
Palaan kirjastooni, joka on turvallinen ja järjestyksessä,
yksinäinen ja turhauttava.
Taksi vie sinut, minne haluat.
Mutten halua viedä sinua takaisin.
-Sinua tarvitaan, Olivia Caliban. -Miksi?
Voin näyttää syyn, mutta se vaikeuttaa paluuta.
Onko se kaukana?
Käännyn ympäri. Pidä kiinni.
Tarina, joka alkoi varkaudesta, liikennerikkomuksesta, rikkeestä,
myrkkynuolista ja haasteista, jotka sovittiin osapuolten kesken,
päättyy kolmeen orpoon verkossa -
ja kahteen orpoon huutokaupassa.
Pidän onnellisista lopuista.
Kuin Humiseva harju, jota en ole lukenut.
Rakkaani, on ollut yksinäistä elää kattohuoneistossa -
vaurauden ja ylellisyyden keskellä -
tietyistä syistä valitsemani miehen vaimona ja hissin kera.
Jos olisin tiennyt, mikä saa sinut palaamaan,
olisin tehnyt heistä orpoja itse.
Juodaan malja ajojahdin tähdelle -
ja tyylikkäälle naiselle, joka löysi hänet taas.
Malja meille, kultaseni, ja voitolle.
Mitä tässä on?
-Se on persiljasoodaa. -Minkä takia...
Eikö banaanidaiquiri ole tuttu?
-Banaanit eivät ole muotia. -Saat nähdä.
Huijasimme koko kaupunkia ja saimme mieheltäsi tajun kankaalle,
joten nyt on aika...
vähän...
juhlistaa tätä tanssilla.
-Mitä? -Jos pystyt siihen.
Tanssiminen kuulostaa hauskalta.
Miten niin?
Tarkoitin juuri tanssimista.
Siis tanssintäyteistä iltaa.
-Duncan? -Isadora?
Mikseivät he vastaa?
Ehkä Olaf haki heidät pois.
Käydään tarkistamassa.
-Käytetään verkkoa köytenä. -Se ei ehkä riitä.
-Eikä kestä. -Pääsemmekö ylös?
Putket ovat liian kapeita, ellei...
Ole pieniä käsiä.
-Älä, Sunny! -Se on liian vaarallista!
Älä!
En usko tätä.
Että pikkusisko kiipeää hissikuilussa -
-hampaidensa avulla. -Mitään muutakaan.
Voi olla vaikea uskoa,
että jokaisella hetkellä joku on vaarassa -
ja samalla hetkellä jotkut tanssivat hilpeinä.
Maailma on usein sellainen.
Juhla täällä, hirveä ongelma ulkona,
mutta muualla voi olla tilaisuus päättää konnan petos.
-Luetaan. -Sieppaus maan alla...
-Tänne. -Oletko varma? Näytä karttaa.
-Päästäkää ulos! -Ja kattohuoneistossa -
huima pako.
KATTOHUONEISTO
Johto ei voi päästää orpoja pakoon.
Olafin kataluus päättyy vielä.
Mitä "kataluus" on?
Petosta.
Olet fiksu ja hyvä hampaistasi.
Meidän riveissämme -
et hukkaisi rahojasi ja henkeäsi.
Minne luulet meneväsi?
RIKKAAT TERVETULOA
Olemme tanssineet jo jonkin aikaa. Voisimme...
Pyörähdellä? Toki.
Saappaat varmasti puristavat jalkojasi.
-Ota ne pois ja... -Jalannostoja? Täysin samaa mieltä!
Nappaan sinut, pentu!
-Kuulitko jotain? -Marakassit kai.
Nyt olet liemessä!
Mitä pitäisi tehdä?
Ei käy! Et voi lahjoa minua.
Miten selitän, ettet ole kuilussa?
No, ongelma ratkaistu.
-Löysin jotain. -VPK.
Quagmiret puhuivat siitä.
-Se on tärkeä. -Kohteen 49 avulla -
Olaf vie heidät pois.
-Mitä VPK tarkoittaa? -Kunpa tietäisin.
Varokaa päätänne!
-Olet turvassa. -Saitko apua?
-Pirunkieli-solmu? -Kyllä.
He ovat poissa. Hukkasimme heidät taas.
Emme vielä.
-Emme tiedä minne se vie? -Tiedämme, minne hän menee.
Veblenin saliin.
Toivottavasti löydämme ulos. Kohta on aamu.
TAKAMAAT
Miksi täällä on salakäytävä? Tietääkö Jerome tästä?
Esmé tietää varmasti ja kertoi Olafille.
-Mitä Esmé tarkoitti... -Katsokaa.
Tuhkaa.
-Se oli Olaf. -Oletko varma?
Näit tatuoinnin. Kuka muukaan?
-Nyt tiedän. -Niin.
-Mutta sokerikko? -Niin.
Vaikea uskoa niin pienen -
aiheuttavan niin paljon tuhoa.
Tai niin monen kuoleman.
En valehtele. Tämä on vaarallista. Olen menettänyt ystäviä, työkavereita,
-jopa veljen. -Miksi teet tätä?
Jonkun pitää olla tulenkantaja.
Tulipaloja riittää, ja niihin tarvitaan sammuttajia.
Olet yksi heistä.
Tämä alkoi Esmé Kurjimon varastetusta sokerikosta,
mutta tämä voi päättyä Olafiin.
-Oletko mukana? -Olen.
-Katkeraan loppuun asti? -Niinkö?
-Sen näkee perillä. -Miten pian?
Miten kovaa ajat?
Ehkä Quagmiret ovat tuolla.
-Mitä? -Miten?
-Kotimme. -Miksi salakäytävä johtaa -
kattohuoneiston hissikuilusta -
kotiimme?
Mitä tämä tarkoittaa?
"Mitä tämä tarkoittaa?"
Voisinpa vastata Sunnyn tärkeään kysymykseen.
Salaisen luukun avaaminen Baudelairien kodin raunioissa -
on kuin avaisi salaperäisen rasian,
joka minulla on ollut hallussani jo vuosia.
Rasian sisällä on kartta.
Olen tutkinut lukemattomia tunteja -
pisteviivalla merkittyä tunnelia,
joka johtaa kattohuoneiston haamuhissin hissikuilusta -
Baudelairien talolle.
-Vanhempamme eivät tienneet tästä. -Niinkö luulet?
Kello tikittää.
Sunny on oikeassa. Mennään. Huutokauppa alkoi jo.
Huutokauppa on alkanut!
Kuten näette, kohde numero uno -
on pahamaineisen ja komean konnan kreivi Olafin etsintäkuulutus.
Aloitetaan viidestä. Tarjotaanko viisi?
Viisi?
Onko tuo... Ei.
Neljä ja puoli. Kaunis juliste.
Ja purukumia.
Pois alta! Minulla on kiire päästä perille.
Herra Poe.
Baudelairet. Miksi olette noin tomuisia?
"Baudelairen orvot tuhkan peitossa!"
Odotahan, kun lukijani kuulevat tästä.
Emme ehdi selittää. Tarvitsemme kyydin.
En ehdi tarjota kyytiä.
-Myöhästyn huutokaupasta. -Sinne mekin haluamme.
Enpä tiedä. Sinne tarvitaan kutsu.
Se on hyväntekeväisyyttä, joten ollaan hyväntahtoisia.
Esittelen teidät vierainani.
Älkää sotkeko penkkejä tuhkalla.
Tämä punainen kaunis sillikala olisi upea lisä kotiin,
työpaikalle tai vaikka hammaslääkärin toimiston aulaan.
-Kotimaassani kala on merenelävä. -Hyvä, Günther.
Luettelossa on täyskultainen lohi,
mutta heitimme sen pois, sillä silli on muotia.
Haluamme ostaa erään kohteen.
Enpä usko.
Hienoa, että teitä kiinnostaa ylemmän keskiluokan puuhailu,
mutta en hyväksy rahan tuhlaamista joutaviin asioihin.
Katso, rakas. Puulusikka, jolla on mulkosilmät.
Tarjoamme siitä paljon.
Viihtykää.
Ette ole vieraslistalla.
Olaf haluaa meidät. Jos päästät sisään...
-On kuin nappaisit meidät. -Pitää miettiä.
Olemme rikkaita, emmekä halua odottaa.
Kuulen 8,5.
Herra Fellini tarjoaa 8,5.
Tarjoan punaisesta sillistä työpaikkani Silli Houdinin puolesta.
Myyty! Ravintolahenkilölle, joka maksaa jotain myöhemmin.
Nyt on vuorossa kohde 48.
Maljakko, jossa on kukkia. Oikein hauras, hyvin muodikas.
Tarjoan 20.
Nyt on normaaliin tapaan vuorossa huuto kohteelle 49.
-Se on VPK. -Ehdimme ajoissa.
Voimmeko käyttää rahojamme?
Vanhempanne eivät maininneet julkisia kauppoja.
Ettekö te voi tarjota puolestamme? Ystäviemme henki on kyseessä.
Ei saa liioitella. Voinen tarjota pienen summan.
Sainhan ylennyksen.
-Niin. -Mikä ihme on VPK?
Tässä Tarjoilijanne Larry. Pääsitkö sisään?
En vielä, mutta olen vieraslistalla.
Jessica Parturi.
Agenttimme ovat paikalla.
Voimme ehtiä apuun.
-Ajan jo ylinopeutta. -Nasta lautaan.
Tämä murheellinen tarina päättyy tänään.
VPK:ta ei tarvitse esitellä, sillä se tunnetaan ympäri maailmaa -
vieraissa ja tutummissa maissa.
Persiljasoodaa?
Kuten näette, tämä on suurenmoinen VPK.
Se on erittäin suuri, ja siinä on viime hetkellä tehtyjä ilmareikiä.
Rouvat, kääntäkää laatikkoa ympäri,
jotta se näkyy joka puolelta.
Minä olen itse asiassa mies.
Missä ne vanhemmat naiset ovat? Entä se mies?
Se, jolla on erilaiset sormet.
Aloitetaan huutaminen.
Oikea huutokaupanpitäjä tekisi niin.
Hyvä on. Ensimmäinen tarjous?
Tarjoan 20.
-50. -55.
Hyödytön pankkiiri tarjoaa 55.
60!
-Tarjoat minua vastaan. -Tuo sopisi kylpyhuoneeseen.
-70. -80.
-90. -Hyvänen aika.
Se alkaa olla kallis. Oletteko varmoja?
-Olkaa kiltti, herra Poe. -Hyvä on.
Tarjoan 100. Se on viimeinen tarjoukseni.
-112. -113.
-119. -121.
120.
120 on vähemmän kuin 121.
-Onko? -On.
Anteeksi. Tarjoan 200.
Eivät ne minun rahojani ole.
Ette saa tarjota enempää.
-En halua hemmotella. -On jonkun muun vuoro.
Joku tarjosi 200. Ja hän saa kuulla vielä kunniansa.
-Viekää se pois. -Ei hätäillä!
-Jerome? -Anteeksi, että myöhästyin.
En päässyt sohvalta ylös. Se johtui kai ruoasta.
Silli on vaivannut minuakin.
Päivää. Olen Jerome,
Violet, Klaus ja Sunny Baudelairen laillinen holhooja.
Tänä lyhyenä aikana, jonka olemme tunteneet,
minuun on tehnyt vaikutuksen heidän älynsä,
mielenlujuutensa ja charminsa.
Kun olin hereillä.
He ovat jaloja, kuten vanhempansa.
Jos he haluavat -
suuren pahvilaatikon, jossa on reikiä,
hankin sen heille.
Tarjoan 204!
Älä ole typerä, rakkaani.
Et tajua tätä. Tarjoan 205.
Esmé rakkaani, en enää jaksa tällaista kohtelua. Tarjoan 206.
Ehkä minä en jaksa enää sinua. Tarjoan 207.
Ehkä en jaksa teitä kumpaakaan! 208.
En jaksa toivottomuutta petosten ja tuhon keskellä! 209!
En jaksa eksistentialistisia kriisejä -
ja kovakantisia kirjoja kaikkialla. 210!
212!
Snicket.
Et ole vieraslistalla. 213!
Päätä särkee vietävästi. 214,5!
Minulla on nyrkkeilytitteli. 215!
Niin meilläkin! 216!
En tiedä, miksi sihteerini nujakoi kahden naisen kanssa. 217!
218! Otin ne mieheni lompakosta!
219!
Vartin yli yksitoista.
Vartin yli yksitoista henkilöltä, jolle en ole enää vihainen.
Ensimmäisen, toisen...
Mitä hän sanoi?
Hän sanoi 1 000.
Mistä Sunny sai sellaisen summan?
Hän oli avustaja koulussa,
mutten tiennyt palkkaa noin hyväksi.
Nyt on tarjottu 1 000.
Lapsonen voi antaa suuren summan sievälle rouvalle,
niin huutokauppa on ohi.
Vain kauhea suunnitelmasi on ohi.
Kehtaatkin.
On laitonta avata laatikko ennen rahojen antamista.
-On laitonta kaupata lapsia. -Ei joka paikassa.
Kaikki näkevät rikoksenne ja laatikkoon piilotetut ystävämme.
Quagmiret, vai? Odottakaahan, kun lukijani kuulevat tästä.
-Baudelairet! -Duncan!
-Isadora! -Quagmiret!
-Kakkupapereita? -Laatikon sisällä on kakkupapereita.
"Verrattoman Pitsisiä Kakkupapereita." Mitä muuta VPK voisi olla?
Niin. Mitä muutakaan VPK voisi tarkoittaa, pölyiset orvot?
Joku vieköön lapset isoon mustaan autoon.
He ovat likaisia ja nuhjuisia.
-Hän myös. -Minäkö? En ole.
Olen...
Nilkassa on tatuointi!
Hän ei ole Günther eikä edes ulkomaalainen!
Pidättäkää hänet!
Odottakaahan, kun lukijani kuulevat tästä!
Rauhoittukaa. Älkää syyttäkö ulkomaalaisia ongelmistanne.
Hän ei ole ulkomaalainen, vaan juuri tästä maasta.
On turha pidättää ketään.
Hän on rikollinen.
Klaus on oikeassa. Ajojahti kohdistuu tuohon mieheen.
Hän on aiheuttanut tuskaa, kärsimystä -
ja pitkiä vaikeita neuvotteluja -
rahalaitoksessamme.
Haluan kertoa jotain, ennen kuin tuomitsette hänet.
Olen kiivennyt menestyksen tikkaita -
kunnianhimoni ja suuren perintöni avulla.
Raadoin viikkoja,
jotta minusta tuli kaupungin kuudenneksi tärkein sijoitusneuvoja -
ja tämä vaikuttava voimanpesä, joka seisoo upeana edessänne.
Maailma oli yllättävän pienten jalkojeni juuressa, mutta siitä huolimatta...
Minusta tuntui, että jotakin puuttui.
Vasta kun avasin kotini ovet kolmelle orvolle,
tajusin, mitä se oli.
Se oli kreivi Olaf. Hän on nero ja taitava näyttelijäopettaja.
Hän palasi elämääni yksinäisten vuosieni jälkeen -
ja auttoi minua kylmäverisessä,
ehkä hiukan yli-innokkaassa kostossa.
Poikaystäväni kreivi Olaf.
Kaupungin komein ja muodikkain mies.
Kuinka voit sanoa noin? Olet vaimoni.
Eivätkä julmat sieppaajat ole muodissa!
Niin. Me emme ole muodissa.
Me olemme poissa tästä kaupungista. Tule!
Älkää antako hänen paeta kuudetta kertaa!
-Se on ohi. -Veblenin sali on tien pää.
"Milton Friedmanin sali on muotia."
Ei!
Lähdetään, ettemme joudu ylävirtaan.
-Entä Olaf? -Tiedän, minne hän menee.
Veblenin sali on tien pää, mutta myös tunnelin alku.
He veivät ystävämme.
Quagmiret olivat muka laatikossa.
-Se ei ollutkaan Olafin suunnitelma. -Ei niin.
Se oli punainen silli.
Punainen silli!
"Punainen silli" ei tarkoita vain kalaa,
joka on punertava -
savustuksen tai kynsilakan takia.
Se voi myös tarkoittaa harhaanjohtavaa vihjettä,
kuten laatikkoa, jossa lukee VPK, mutta joka ei liity järjestöön -
eikä siepattuihin orpoihin.
Jos kerron, että kaksi rohkeaa vapaaehtoista -
jahtaa Olafia ja tämän uhreja...
-Voi veljet. -Voi pyhä sylvi.
Sekään ei ole nimeni.
Se olisi punainen silli,
sillä voisi luulla, että Olaf jää kiinni,
vaikkei niin käykään.
Jos kertoisin, että tunnettu toimittaja -
ja pankin varajohtaja ajoivat häntä takaa...
Odotahan, kun lukijani -
kuulevat tästä.
...se olisi punainen silli.
Sillä voisi luulla, että Quagmiret pelastetaan pian,
mikä ei valitettavasti pidä paikkaansa.
-Duncan! -Isadora!
Jos kertoisin, että Baudelairet saavat turvallisen kodin,
sekin olisi punainen silli.
Baudelairet!
Ei ole turvallista jahdata konnaa eikä hänen vaarallista poikaystäväänsä.
Pelastamme ystävämme.
Poliisi tekee sen ajojahdin aikana.
He eivät edes tunnistaneet Olafia.
Älä moiti heitä.
Tekin tunnistitte Olafin liian myöhään.
Heräsin Esmén petoksesta ja pitkien nokosten jälkeen,
ja olen yhä holhoojanne.
Lupaan, että voitte unohtaa mokoman kreivi Olafin.
Emme unohda häntä ikinä.
Pelastamme ystävämme.
Ja selvitämme totuuden tunnelista.
Ja oikeasta VPK:sta.
Joudutte liian suureen vaaraan.
Tiedän, että ystävienne kohtalo huolestuttaa.
Antakaa muiden jahdata Olafia.
-Suojelen teitä. -Se ei onnistu, kun Olaf on vapaa.
Ystävämme ovat vaarassa.
Meidän on löydettävä heidät. Auta meitä.
Ole kiltti.
Olisinpa noin rohkea.
Äitinne sanoi, etten ole tarpeeksi rohkea.
Hän oli kai oikeassa.
Hän oli oikeassa myös Esméstä, joka nai minut vain tunnelini tähden.
Toivotan teille onnea. Tarvitsette sitä.
-Minne herra Kurjimo menee? -Siitä viis.
Hän ei halua olla holhoojamme.
Se olisi normaalisti hälyttävää,
mutta rahalaitos etsii uusia holhoojia -
salaperäisten kotipalojen lisäännyttyä.
Eräs kaukainen kylä tarjoutuu huolehtimaan orvoistamme.
Kylän nimi on merkillinen ja jotenkin tuttu.
VPK.
-Mitä sanotte? -Kyllä.
Mainiota.
Jos kertoisin, että Baudelairet ovat menossa VPK:hon,
se voisi olla punainen silli,
sillä sen mukaan -
tämän pelottavan vaiheen jälkeen -
he olisivat menossa sinne yksin.
Baudelairen orvot ovat pian erittäin kaukana täältä,
mutta he eivät todellakaan ole yksin.
Minne hän on matkalla?
Jonnekin kauas, mutta ei yksin.
-Entä Baudelairet? -Tarina ei ole ohi.
Mitä me odotamme?
Punaista silliä.
VPK "TAKAMAIDEN KESKUS!"
Tekstitys: Kati Karvonen