EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Titta bort, titta bort
Programmet förstör din kväll Livet ditt blir kort
Varje gång kommer ännu en Eländesrapport
Så titta bort Titta bort, titta bort
Baudelaire-barnen får bo hos folk som är rika
Men Olaf har en plan Och från den han ej vill vika
Det är en tävling mot klockan Att rädda två kidnappade vänner
Du kommer vilja fly själv Innan hela historien du känner
Bara titta bort, titta bort
Det blir bara skräck Och problem att överväga
Fråga en sansad person "Ska jag titta?" De kommer säkert säga:
Titta bort, titta bort, titta bort
Titta bort, titta bort
DET HEMLIGA HISSCHAKTET: DEL TVÅ
Titta bort, titta bort
-Vi hittade inte Quagmires. -Inte än.
-De kan vara var som helst. -Utom på Dunkla avenyn, så vi vet nåt.
Inte tillräckligt.
Stackars barn, de måste vara så rädda, och helt ensamma.
Ni hittade oss.
Det handlar inte om en glad återförening.
Jag är så glad att se er.
Jag har aldrig varit gladare.
Jag har läst hundratals artiklar, journaler
och mer än en illustrerad katalog,
för att förstå de föräldralösas sorgliga historia.
Den skräck jag har hittat kan bäst beskrivas utan ord,
och med ett ljud du får höra senare.
Ljudet av ett utdraget skrik.
De jublade över att ha hittat sina vänner...
-Hur hittade ni oss? -Det var Klaus idé.
Violets uppfinning.
...och hade ingen aning om terrorn...
...skräcken...
...och det dramatiska fall som skulle komma i hisschaktet
innan detta avsnitt i deras liv var över.
Om du fortsätter att titta kanske du också kommer att skrika.
Kan du dyrka låset?
Inte utan verktyg. Jag behöver se vad som finns här.
Prova den här.
-Ser du märkena? Vrid dem i linje. -Och sen ett halvt varv moturs.
-Från boken om hemliga organisationer. -Hittade ni den?
Innan vi blev kidnappade. Vi läste så mycket vi kunde.
Vi må vara kidnappningsoffer, men jag är journalist.
-Vi har lärt oss många hemligheter. -Om våra föräldrar. Och era.
Allting hänger ihop.
Vad lärde ni er?
Berätta när ni är i trygghet.
Vi hörde Olafs plan.
Att gömma oss i ett föremål på auktionen och smuggla ut oss imorgon.
Nej. Ni kommer med oss.
Det är en elektromagnetisk krets. Inte bara ljus, det är värme.
Jag undrar...
I En inkomplett historia över hemliga organisationer
stod det att den kan användas till mycket.
Den kanske kan smälta låset.
-Smälte det? -Nej. Det blev bara hetare.
Det går inte. Jag känner att den överhettas.
Det måste finnas nåt annat att använda.
Kan du ge mig tidningen?
Värme stiger.
Va?
-Vi måste till våningen. -Ska ni gå?
Vi hittar nåt som kan få ut er. Tryck ihop sjalen så mycket du kan.
-Jag förstår. Värme stiger. -Och vi också.
Sunny och jag borde stanna.
Nej. Hjälp din syster. Men kom snart tillbaka.
-Det ska vi. -Vi lovar.
Ni räddade oss på Prufrock. Vi skulle vara i Olafs klor annars.
-Så jag är säker på att ni vet. -Vad då?
Vad vänner är till för.
-Hallå där! -Är bara en stilig utländsk man
och en skön dam som drar nån som är medvetslös.
Jag trodde det var nåt misstänkt. Det pågår ännu en jakt.
-Har ni haft en trevlig kväll? -Jadå.
Inget är som en lyxig 46-rätters lunch,
följt av varm inlagd sill och långa musikalnummer.
Du smickrar mig.
Dra nu upp den snarkande maken, sköna dam.
-Jag måste ordna saker här. -Okej.
Kom igen, Jerome. Upp!
EFTERLYST GREVE OLAF
Ursäkta misstänksamheten. Man kan inte vara för försiktig med en skådis lös.
Jag håller med.
Hoppas vi hinner dit upp innan paret Solkig och Olaf kommer hem.
Luktar det rök?
Sjalen!
Tyget brinner. Värmen är för hög.
-Vad ska vi göra? -Justerar värmen.
Vi måste stiga utan att ta eld.
Det låter specifikt.
-Hur långt ifrån är vi? -Inte nära nog.
Hur högt upp är vi?
Jag fixar det här.
Kom igen.
Om jag sätter på och av kanske det funkar.
Okej, okej... Det fungerar.
Om vi behåller en konstant värme klarar vi det.
För ett ögonblick trodde jag...
Sunny.
Jag såg en cirkelsåg i våningen. Vi kan såga av stängerna med den.
-Olaf. -Han får inte veta att vi hittat dem.
-Jerome! -Vad har hänt?
Ingen fara. Han kollapsade mitt i middagen.
-Kollapsade? -Somnade.
Ni borde också sova.
-Är Gunther här? -Vem då? Nej.
Känner ni att det luktar? Som en...
...skolbibliotekarie?
-Jerome, vakna. -Låt honom sova.
Sömn är naturligt, som smink eller stämningar.
-Vi måste säga nåt viktigt. -Säg till mig. Jag är viktig.
Och ni är viktiga för mig.
Jag vet att jag verkar vara en otroligt mäktig kvinna
som är för mycket på jobbet och spenderar för mycket på örhängen.
Men jag är också er förmyndare. Ni kan säga allt till mig.
Du kanske inte tror oss.
Prova och se.
"Premiären på Herring Houdini var en succé, stor som Hindenburg."
"Den fiskiga innerestaurangen lockade kunder
från stadens mest framstående bankirer till finansrådgivare."
-Herring Houdini. -Det är jag, idiot. Nåt är skumt.
Varför är du i restaurangen?
-Förlåt. -Vi har en ny plan.
-Skaffa ett nät. -Det största nät vi kan hitta. Hej då.
Han la på. Okej.
Hallå! Hämta nätet!
Så hemskt. Är Gunther Olaf som är förklädd?
Stövlarna döljer tatueringen, och solglasögonen ögonbrynet.
Han har gömt era vänner i en bur i hisschaktet.
Det finns ingen hiss bakom dörrarna.
Prosit!
Tänker han smuggla ut dem från staden
genom att gömma dem i nåt från den här katalogen?
Exakt.
Det här är så ute.
En komplicerad intrig.
Jag är förvånad över att barn som ni klurat ut det.
Ert mod är otroligt. Jag behöver en drink.
Persiljeläsk.
Daily Punctilio säger att det är innedrycken.
-Prova. -Nej, tack...
Prova.
-Vad tycker ni? -Det smakar persilja.
Det tycker jag också.
-Fru Solkig... -Esmé.
-Jag vet vad du ska säga.
Det finns inte tid att dricka. Vi måste göra slut på planen.
Vi får Gunther gripen och befriar Quagmires.
Ställ ner dryckerna. Ingen tid att förlora.
Vi måste genast meddela polisen.
Polisstationen är i närheten.
Synd att vi får ta alla trappor igen.
Vi kan åka nerför ledstången, det går fortare.
Jag vet! Vi tar hissen!
Under svåra omständigheter
påminner jag mig själv om den stress jag upplever
och kan trösta mig med att jag inte, som Baudelaires,
faller ner i ett hisschakt under en oändligt lång tid...
...bara för att med en panikartad lättnad landa i ett nät.
-Det gick bra. -Va?
Det gick bra. Vi landade i ett nät.
Vi är inte ens hälften okej. Vi är inte ens 1/27:e del okej.
Våra vänner är kidnappade. Förmyndaren kastade ner oss i ett hisschakt!
Vi lever.
Ni lever, men ni är inte okej.
Ni och Quagmires kommer att smugglas ut ur staden,
och jag kan lova att ni aldrig blir okej igen!
Vilken...
Replik?
-"Vilken underbar..." -Ja.
Vilken underbar och framgångsrik dag! Greve Olaf, min tidigare skådespelarcoach,
kommer att lägga vantarna på inte bara en, utan två enorma förmögenheter!
Din skådespelarcoach?
Visste du vem Gunther var hela tiden?
Så klart. Jag är skådespelare.
Jag stod på scen.
Jag var tvungen att lura er och min enkla make
att tro att han är auktionsförrättare.
Du börjar bli en tragiker.
Tragiker?
Jag älskar ju hästar.
Du är vår förmyndare!
Du ska inte kasta ner oss i hisschakt,
jobba med skurkar och stjäla vår förmögenhet!
Men jag vill stjäla från er.
Jag vill stjäla från er som Beatrice stal från mig!
Vad sa du?
-Jag vet inget om det här. -Låt mig berätta.
Quagmire-kidnappningen är resultatet av ett mord - resultatet av en mordbrand,
en förseelse, två giftpilar, tre stämningar, ett stulet föremål.
Världen är komplicerad.
-Så är det. -Jag klarar nog inte det här.
Jag borde gå till biblioteket där allt är välorganiserat,
-men ensamt och otillfredsställande. -Jag kör dig vart du vill.
Som frivillig vill jag inte köra dig till skolan.
-Du behövs, Olivia Caliban. -Varför?
Jag kan visa, men sen blir det svårt att vända om.
-Är det långt? -Jag måste vända om. Håll dig fast i nåt.
En historia som börjar med ett stulet objekt, en förseelse,
två giftpilar och tre stämningar...
Slutar med tre föräldralösa i ett nät
och två som tas till en auktion.
Jag älskar lyckliga slut.
Det är som Svindlande höjder, som jag aldrig läst.
Olaf, raring, det är så ensamt att bo i takvåningen
utan mer än otrolig förmögenhet och lyx,
och mannen jag gifte mig med av komplicerade orsaker och en hiss.
Om jag vetat att Baudelaires skulle ge mig dig hade jag gjort dem föräldralösa.
Skål för stjärnan i en efterlysning
och den stiliga kvinna som hittade honom igen.
För oss, älskling, och smaken av seger.
Vad är det här?
-Persiljeläsk, älskling. -Persilja? Varför...
Har du inte hört om banandaiquiris?
-Bananer är inte inne. -Vi får väl se.
Nu när vi lurat staden och gjort din man medvetslös
tror jag det är dags...
...för en...
...dans för att fira.
-Va? -Om du vill.
Okej. Dans låter roligt.
Varför? Vad...
Dans, ja! Dans. Det var vad jag...
En danskväll.
-Duncan? -Isadora?
-Varför svarar de inte? -Olaf kanske tog dem.
Vi vet inte om vi inte går ner.
-Vi kan använda nätet som klätterrep. -Det är inte långt nog.
-Eller tillräckligt starkt. -Kan vi komma upp?
Rören är för smala. Om man inte har...
Mycket små händer.
-Sunny, nej! -Det är för farligt.
-Sunny, nej! -Sunny!
Otroligt.
Att vår lillasyster klättrar upp i ett hisschakt
-med hjälp av tänderna? -Jag fattar inte.
Det kan vara svårt att tro,
men hela tiden befinner sig nån i en farlig situation,
medan folk på andra ställen dansar och har roligt.
Världen är ofta så.
Det firas medan hemska problem finns utanför dörren,
men nån annanstans finns en chans att göra slut på en skurk.
-Vi läser. -En kidnappning under jorden...
-Den här vägen. -Är du säker? Får jag se kartan.
-Släpp ut oss. -Och i takvåningen...
...en farlig flykt.
TAKVÅNING
Tyvärr tillåter vi inte att föräldralösa rymmer.
En dag tar Olafs trolöshet slut.
Vad betyder "trolöshet"?
Förräderi.
Du är klok och duktig med tänderna. Spela korten rätt och följ med oss
istället för att ge upp förmögenheten.
Vart är du på väg? Hallå!
FÖRMÖGNA VÄLKOMNA
Vi har dansat ett tag. Kan vi...
Snurra? Absolut.
Dina skor måste trycka.
-Varför inte ta av dem och... -Göra sparkar? Absolut!
Jag ska ta dig, baby!
-Hör du nåt? -Det är nog maraccas.
Nu har du stora problem!
Vad ska jag göra med den här?
Nej! Du kan inte muta dig ut.
Hur ska jag förklara varför du inte är i hisschaktet?
Det fungerade.
-Jag har hittat nåt. -"FBK."
Quagmires sa det.
-Det är nog viktigt. -Olaf måste använda post 49
för att smuggla ut dem.
-Vad står FBK för? -Jag önskar jag visste.
Akta huvudena!
-Du är i säkerhet. -Hämtade du hjälp?
-Djävulsknopen? -Ja.
De är borta. Vi lämnade dem och förlorade dem.
Vi har inte förlorat dem än.
-Vi vet inte vart det leder. -Vi vet vart han tar dem.
Veblenauditoriet.
Jag hoppas det finns en väg upp.
Varför är det en hemlig gång här? Vet Jerome om den?
Esmé vet och hon sa nog till Olaf.
-Vad menade Esmé... -Se.
Aska?
-Det var Olaf. -Är du säker?
Du såg tatueringen. Vem annars?
-Nu vet jag. -Nu vet du.
-En sockerskål? -Ja.
Tänk att nåt så litet
-kan orsaka sån förödelse. -Och ta så många liv.
Det vi gör är farligt. Jag har förlorat vänner, medarbetare...
-Även en bror. -Varför, då?
Nån måste ta vid.
Det brinner överallt och folk måste släcka bränderna.
Jag tror du är en av dem.
Det började med en sockerskål, stulen från Esmé Solkig,
men det kan få ett slut med Olaf.
-Är du med? -Ja.
-Till det bittra slutet? -Blir det bittert?
-Vi får se då. -Hur fort?
Hur fort kör du?
Quagmires är kanske där uppe.
-Va? -Hur?
-Det är vårt hem. -Varför går en hemlig tunnel
från ett hisschakt på Dunkla avenyn 667...
...till vårt hem?
Vad betyder det?
"Vad betyder det?"
Jag önskar jag kunde svara på Sunnys viktiga fråga.
Att öppna en hemlig lucka in i resterna av Baudelaire-hemmet
är som att öppna en mystisk ask
som jag ägde i många år.
Inne i asken finns en karta.
Jag har under många timmar följt de streckade linjer
som visar en underjordisk tunnel
som börjar i det hemliga hisschaktet på Dunkla avenyn 667,
och leder till Baudelaire-huset.
-Våra föräldrar kan inte ha vetat. -Eller?
Tickande klocka.
Sunny har rätt. Vi måste skynda. Auktionen har börjat.
Som ni ser, post Numero One-o
är en efterlysningsaffisch på den ökänt stilige skurken greve Olaf.
Vi börjar med fem. Får vi en femma?
Fem?
Är det en... Nej.
Fyra och ett halvt. En vacker affisch.
Lägg med tuggummi.
Ur vägen! Jag försöker komma fram snabbt.
Herr Poe?
Baudelaires? Varför är ni här och så dammiga?
"Baudelaire-barnen täckta i aska!"
Vänta tills läsarna av Daily Punctilio får höra om det här!
Hinner inte förklara. Vi behöver skjuts.
Jag kan inte ge er skjuts.
-Jag är sen till Inneauktionen. -Det är dit vi ska.
Jag vet inte. Det står att det enbart är inbjudna.
Det är en välgörenhetsauktion, så nu är vi generösa.
Jag försöker få in er som gäster.
Få inte aska på sätet.
Denna vackra röda fisk är ett fint tillskott i hemmet
eller i företaget, eller i tandläkarmottagningen.
-I hemlandet heter fisk havsfrukt. -Bra poäng.
I katalogen finns en lax av rent guld,
men vi kastade bort den nu när strömming är inne.
Vi måste bjuda på en sak.
Det tror jag inte.
Roligt att ni är intresserade,
men jag kan inte godkänna att spendera stora summor.
Titta, en träsked med ögon!
Vi bjuder högt.
Mycket nöje.
Ni finns inte på listan.
Olaf vill fånga oss. Om du släpper in oss...
-Så är vi fångade. -Jag måste tänka.
Vi är förmögna och vill inte vänta.
Jag hör åtta och ett halvt.
Åtta och ett halvt från herr Fellini.
Jag vill bjuda på strömmingen till Herring Houdini.
Såld! Till restaurangperson för okänd summa som betalas senare.
Nästa post är 48.
En vas prydd med blomster. Mycket bräcklig, mycket inne.
Jag bjuder 20!
Vi fortsätter som vanligt, till post 49.
-Post 49. Det är FBK. -Vi är inte för sena.
Kan vi bjuda med vår förmögenhet?
Det står inget om det i testamentet.
Kan inte du bjuda för oss? Våra vänners liv hänger på det.
Överdriv inte. Men jag kan bjuda lågt.
Jag har ju blivit befordrad.
-Ja. -Vad i hela världen är FBK?
Larry här. Kom du förbi utkastaren?
Inte ännu. Han måste släppa in mig. Jag är på listan.
Jassica Klippning.
Våra agenter är där. Om vi skyndar oss kan vi hjälpa.
-Jag kör redan för fort. -Gasen i botten.
Den långa krönikan av elände tar slut idag.
FBK behöver ingen presentation, för den är världskänd
i länder som är främmande och inte så främmande.
Persiljeläsk?
Som ni ser är det en fin grej, denna FBK.
Stor med några lufthål gjorda i sista minuten.
Mina damer, snurra på lådan
så att alla kan se alla sidor.
Jag identifierar mig som en man.
Var är kvinnor i hög ålder? Och den andra killen?
-Den med alternativa fingrar? -Låt oss börja budgivningen.
Ja, Gunther. Det är vad auktionsförrättare gör.
Vad är första budet?
Jag bjuder 20.
-Femtio. -Femtiofem.
Vi har ett bud på 55 från en otacksam bankir.
Sextio!
-Du bjuder emot mig. -Den skulle vara fin i sminkrummet.
-Sjuttio. -Åttio.
-Nittio. -Kära nån.
Det blir dyrt. Är du säker att du vill ha den?
-Snälla, herr Poe. -Okej då.
Hundra. Mitt sista bud!
-112. -113.
-119. -121.
120.
Älskling, 120 är mindre än 121.
-Är det? -Ja!
Okej, förlåt. Jag bjuder 200.
Det är inte mina pengar.
Jag kan inte låta dig bjuda högre.
-Jag vill inte skämma bort dig. -Låt nån annan bjuda.
Jag har ett bud på 200, från nån som blir utskälld sen.
-Packa ihop och ta bort den. -Inte så snabbt.
-Jerome? -Ja. Ursäkta att jag är sen.
Jag kom inte ur soffan. Måste ha ätit nåt olämpligt.
Jag har själv sillproblem.
Hej, allihop. Jag heter Jerome,
och jag är stolt förmyndare till Violet, Klaus och Sunny Baudelaire.
Under den korta tid de varit hos mig
har jag blivit imponerad av deras intelligens,
mod och charm.
Åtminstone medan jag var vaken.
De är ädla barn, som sina föräldrar.
Därför, om de vill ha
en stor kartong med lufthål,
ska jag se till att de får den.
204!
Min älskling, var inte en idiot.
Du vet inte vad som pågår. 205.
Esmé, mitt livs kärlek, jag är trött på att behandlas så här. 206.
Jag kanske är trött på dig! 207!
Jag kanske är trött på er båda! 208!
Jag är trött på hopplöshet och misslyckanden! 209!
Jag är trött på existentiella kriser
och ett överflöd av böcker med hårda pärmar! 210.
212!
Snicket.
Du är inte på listan. 213!
Jag har huvudvärk. 214 och ett halvt!
Jag har tränat welterviktboxning. 215!
Vi också! 216!
Jag förstår inte varför min sekreterare strider mot damerna! 217!
-De 218 jag tog från min mans plånbok! -219!
Kvart över elva.
Jag har kvart över elva från person jag inte måste skrika på! Första, andra...
Vad sa hon?
Hon sa 1 000.
Varifrån har Sunny fått de pengarna?
Hon var receptionist på en internatskola, men jag visste inte att lönen var så hög.
Budet är 1 000.
Låt den lilla babyn ge de stora pengarna till den sköna damen
och auktionen är över.
Bara din hemska plan är över.
Hur vågar ni?
Ni får inte öppna lådan förrän ni ger mig pengarna.
-Det är olagligt att auktionera ut barn. -Inte överallt.
Snart får alla se att du bröt mot lagen och att våra vänner är här.
Quagmires? Vänta tills läsarna får höra om det här!
-Baudelaires! -Duncan!
-Isadora! -Quagmires!
-Kuvertunderlägg? -I lådan låg kuvertunderlägg?
Så klart! "Fina broderade kuvertunderlägg." FBK.
Vad i hela världen skulle annars FBK stå för, dammiga föräldralösa?
Placera de här barnen i en lång svart bil. De är smutsiga och deras kläder trasiga.
-Hans också! -Trasiga? Tror inte det.
Jag är en...
Han har en tatuering på fotleden!
Han är inte Gunther! Han är ingen utlänning!
Grip denne man!
Vänta tills läsarna får höra det här!
Lugna er! Beskyll inte utlänningar för era problem.
Han är inte en utlänning! Han är från samma land som vi!
-Det är ingen orsak till att gripa nån. -Han är en brottsling. Det räcker.
Klaus har rätt! Han är efterlyst!
Han är källan till mycket lidande,
och långa svåra förhandlingar på Prånglande Pengaförvaltningen.
Vänta! Det är nåt jag måste berätta.
Jag har klättrat på framgångsstegen
beväpnad bara med hänsynslös ambition och ett stort arv.
Jag har betalat i veckor
för att bli stadens sjätte viktigaste finansrådgivare,
för att bli denna maktens boning som står framför er.
Jag hade hela världen framför mina små fötter. Och ändå...
Jag hade en känsla av att nåt saknades.
Det var inte förrän jag öppnade mitt hem för tre föräldralösa
som jag insåg exakt vad det var.
Det var greve Olaf! Han är ett geni! Han är en underbar skådespelarcoach!
Han är tillbaka efter många ensamma och framgångsrika år
och hjälper mig få ensidig och kallblodig,
kanske lite fanatisk hämnd.
Min pojkvän, greve Olaf.
Den stiligaste, mest inne mannen i staden.
Hur kan du säga så? Du är min fru!
Och kallblodiga kidnappare är inte inne!
Så rätt du har. Vi är inte inne.
Vi är ute. Ute ur staden! Kom, Esmé!
Låt inte den hemske mannen fly för sjätte gången!
-Det är över. -Veblenauditoriet är slutet.
"Veblenauditoriet är ute, Milton Friedman-hallen är inne."
Nej!
Vi går ut innan vi simmar uppströms.
-Olaf, då? -Jag hittar honom.
Veblenauditoriet kanske är slutet, men det är början på en tunnel.
-De har våra vänner. -Men du sa att Quagmires var i kartongen.
-Det var inte hans plan. -Det var det inte.
Den röda fisken var det.
Röd fisk.
Röd fisk!
Orden "röd fisk" betyder inte bara ett slags fisk
som kan vara karmosinröd
eftersom den rökts eller målats med för mycket nagellack.
Det kan också betyda en falsk ledtråd,
som en kartong märkt med FBK som inte har med en hemlig organisation att göra,
eller ett par kidnappade trillingar.
Till exempel, om jag sa att två modiga och ädla frivilliga
jagade Olaf och hans offer...
-Det var som... -Milde himmel, Betsy!
Det heter jag inte heller.
Det vore ett villospår, för det skulle innebära att Olaf skulle gripas,
och så var inte fallet.
Om jag sa att stadens främsta journalist
och bankens vice-VD också jagade...
Vänta tills läsarna av Daily Punctilio hör om vad som hänt.
...så vore det ett villospår.
Det skulle antyda att Quagmires skulle bli räddade,
som jag tyvärr måste säga inte skedde.
-Duncan! -Isadora!
Om jag sa att Baudelaires skulle få ett tryggt hem,
skulle det också vara ett villospår.
Baudelaire-barn!
Det är inte tryggt att jaga en farlig skurk eller hennes pojkvän.
Vi måste rädda våra vänner.
Låt myndigheterna göra det. Det pågår en jakt.
-De märkte inte att Olaf var där. -Var inte så hård mot dem.
Ni kände inte igen Olaf förrän det var för sent.
Men jag är vaken nu, efter Esmés svek och en lång tupplur,
och jag är er förmyndare.
Från och med nu lovar jag att ni kan glömma allt om Olaf.
Vi glömmer honom aldrig.
Vi måste rädda våra vänner.
Och hitta sanningen om tunneln mellan er hiss och vårt hus.
Och det riktiga FBK.
Ni befinner er i stor fara.
Jag vet att ni oroar er över era vänner.
Men låt andra hitta greve Olaf.
-Låt mig skydda er. -Med Olaf lös går det inte.
Vi blir aldrig glada med vänner i fara. Du kan hjälpa oss hitta dem.
Snälla?
Jag önskar jag hade ert mod.
Er mor sa alltid att jag inte var modig.
Hon hade rätt.
Hon hade rätt om Esmé som bara gifte sig med mig för tunneln.
Jag önskar er lycka till. Ni lär behöva det.
-Vart åker herr Solkig? -Det spelar ingen roll.
Han vill inte vara vår förmyndare.
Det skulle i vanliga fall vara alarmerande,
men Prånglande Pengaförvaltningen undersöker möjligheter
efter en uppgång i mystiska bränder som förstör hem.
Det finns en stad långt bort som erbjudit sig ta hand om föräldralösa.
En stad med ett namn som är både intressant och bekant,
FBK.
-Vad tycker ni? -Ja.
Underbart.
Om jag sa att nästa destination heter FBK,
kan det också vara ett villospår,
för det antyder att i slutet
av detta skrämmande avsnitt i deras liv
var de de enda som var på väg dit.
Men fast de föräldralösa snart skulle vara långt härifrån,
skulle de också vara långt ifrån ensamma.
Vart är han på väg?
Långt bort. Han är långt ifrån ensam.
-Och barnen? -Deras historia är inte över.
Vad väntar vi på?
En röd fisk.
BESÖK FBK "ÖDEMARKENS CENTRUM!"
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis