EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Se en annen vei
Dette ødelegger kvelden Livet og denne dag for deg
Hver eneste episode Er bare trist og lei
Så se en annen vei Se en annen vei
Byen FBA Er full av folk med mange regler
Quagmire-barna er nok en gang Bortført for sine juveler
Baudelaire-barna må redde dem Men ender opp bak lås og slå
Du håper kanskje det blir bedre Men jeg er redd det er for sent nå
Bare se en annen vei
Bare skrekk og gru Og bryderier er på vei
Spør en sinnsfrisk venn: "Bør jeg se på?" Hun svarer deg:
Se en annen vei
DEN BEKSVARTE BYEN: DEL TO
Se en annen vei
Jeg er redd jeg har dårlige nyheter du ikke vil like,
og det er at enkelte i denne verden liker dårlige nyheter.
Jeg hørte at Olaf ble drept i går.
Dårlige nyheter. Jeg ville brenne ham.
Én manns dårlige nyheter kan være gode nyheter for en annen.
Av og til er det som virker som gode nyheter...
Har Olaf blitt drept?
Olaf har ikke blitt drept. Det er Jacques Snicket.
...egentlig noe som er fylt av elendighet og sorg.
Jeg heter Lemony Snicket.
Baudelaire-barnas historie hjemsøker meg
slik min brors dødsfall gjør det, i en liten, støvete by.
Det fyller meg med elendighet og sorg.
Men du har ingen grunn til å hjemsøkes.
Se en annen vei. Du burde ikke se dette.
Kom. Dere burde ikke se dette.
Ikke så fort.
Det er ikke kult å sende bort mistenkte på et åsted.
Mistenkte? Om noen gjorde dette, var det deg.
Det er ekstra lite kult å krangle med betjent Dupin.
Du heter ikke Dupin, men...
Stille! Samle dere!
Eldsterådet har innkalt til krisemøte.
Mange krisemøter i det siste.
Jeg ligger bak i seriene mine.
Det er avgjørende at vi diskuterer dette mystiske mordet.
Jeg synes ikke det er avgjørende. Jeg synes det er helt nødvendig.
"Avgjørende" betyr "helt nødvendig", Esmé.
Jeg heter ikke Esmé. Jeg heter Sarah Petunia Alexandra Maryellen.
-Var det det hun sa i går? -Men kall meg betjent Luciana.
Det er min plikt å låse inn fanger i sentrumsfengselet,
og Jacques var trygg på cellen sin i går.
Hvem er Jacques?
Det er det jeg kaller grev Olaf.
Jeg har den eneste nøkkelen til fengselet, så dødsfallet er et mysterium.
Jeg elsker mysterier.
Spesielt i koselige landsbyer med en etterforsker med rar stemme.
Dere har rett, mugne gamlinger.
Men heldigvis for dere er jeg en flott etterforsker med TV-ansikt,
og jeg har allerede løst saken.
Så spennende!
Det er grusomt. En uskyldig mann er død.
Jeg er også sjokkert.
Men Omar var jo ikke uskyldig.
Grev Olaf.
Selv navnet gjør meg skjelven.
Det buskete øyenbrynet og den øyetatoveringen.
Ikke et øye. Det var bokstavene FBA.
Det gir ikke mening.
Hvorfor skulle Olaf tatovere byens navn på ankelen?
Vi vet ikke. Men vi vet at han er den ekte Olaf.
Og den politibetjenten er Esmé Squalor.
De bortførte Quagmire-barna og drepte Jacques Snicket.
For noen helsprø småttiser. Jeg er en dødskul lovens mann.
Jeg hadde ikke skadet en kakedeig.
Men sonder dette.
De peker de beinete fingrene mot meg
fordi de faktisk er, 100 %,
morderne.
Det går ikke. De er barn.
Betjent, du må ha bevis for denne forbløffende og kjekke anklagen.
Correcto, damepurk.
Det er ikke kult å anklage folk for mord uten bevis.
Heldigvis er jeg en bra etterforsker, og jeg fant det.
Foreldreløse er dølle, ass.
De kommer til deres landsby, sniker seg inn i fengselet.
De dreper og de herjer. Med hjelp fra denne!
Planere. Plantebasert. Plankekjøring.
Plantegninger! Ja visst.
Det var det barna brukte til å finne en svakhet i veggen,
så de kunne bruke...
Hva er det?
Jeg tror det er en slags maskin.
Ja. Et maskineri så slemt,
Baudelaire-barna brukte den... greia.
De slo hull i fengselsveggen.
Snek seg inn på kattepoter.
Og blåste ut grev Olafs lys i nattens gys.
Foreldreløse.
-Så sjokkerende. -Han tar feil.
Er ikke plantegningen og maskinen deres?
Jo. Men vi er ikke mordere!
Hun har rett. De er ikke mordere.
De er medsammensvorne.
-Det betyr "morderes hjelpere". -Vi vet det!
Hva snakker du om?
Fortell dem hva du snakker om.
Jeg snakker om bitemerker på grev Olafs lik.
Det er bare ett menneske som er ukult nok til å bite noen i hjel.
Morderen som myrdet grev Olaf med mord,
er ingen ringere enn Sunny Baudelaire!
Hun har uvanlig skarpe tenner, men...
Ja. Hun er morder.
En drapsbaby med dødelige tenner. Se på det gebisset.
Hun har ikke bitt noen i hjel. Betjent Dupin lyger.
Istedenfor å anklage kule betjenter
burde dere kanskje tenke på anklagene mot dere?
Sí. De burde gi alle en alpakka.
Ja! Hæ?
-Alibi? -Ja! Alibi!
Baudelaire-barna, hvor var dere i går mellom skumring og daggry?
Vi var hjemme hos Hector.
-Han kan si det. -Si at vi var hos deg.
Altså... Jeg... Dere skjønner... Jeg...
-Hector, vær så snill. -Vi venter, Hector.
Nei. Ikke nå igjen.
Å nei.
Hector.
Det er sant! Barna var hos meg. De er ikke mordere.
Hvor kom disse gjenstandene fra?
Har du gitt dem ulovlige materialer,
i brudd med FBAs regler?
Hector har ikke gjort noe.
Vil dere trekke en uskyldig inn i de fæle vibbene?
Det er et lavmål.
Vi har hørt nok. Beviset er klart.
Vi har adoptert mordere.
FBA kan ikke lenger være verger for så grusomme foreldreløse.
Så rettssaken er over. Vi bør brenne dem levende!
Vent nå litt. Det er snakk om barn.
Vil ikke vente. Det er snakk om mordere. Jeg synes vi skal brenne dem nå!
Vent litt.
Vi kan ikke brenne folk levende når vi føler for det.
Vi er siviliserte folk.
-Hva med etter middag? -Greit.
Jeg holder disse blodtørstige på is i fengselet.
-Vi blir ikke med deg. -Motsetter de seg arrest? Å, politisjef!
Vi kan gjøre dette på rolig vis.
Eller så kan det bli bråk.
Vi ses ved brannen.
FINURLIG FONDSFORVALTNING
Ja. Ja.
Lukter du røyk?
Det er hickory i melbollene.
-Ikke bokstavelig talt. -Lukter alltid billedlig røyk.
-Mr. Poe ringte. -Synd, men du jobber for ham.
Han må bli borte lenger enn antatt. Det er noe galt.
Ingenting i avisa.
GREV OLAF DØD!
-Er Olaf død? -Problemene er over.
Grev Olaf er ikke død.
Det er Jacques Snicket.
Problemene har knapt begynt.
-Jeg henter motorsykkelen. -Jeg henter sidevogna.
BERØMT SKUESPILLER/SKURKS LIK FUNNET
Barn, jeg er så lei meg. Jeg skulle ha forventet dette.
Barn med deres problematiske bakgrunn ender ofte i fengsel.
Jeg klandrer meg selv.
Vi er uskyldige.
De vil brenne oss for et drap Olaf begikk.
Hør på dere.
Dere klandrer Olaf for alt,
til og med hans eget drap?
Det er vanskelig å svelge.
Kan du kausjonere oss ut med formuen vår?
-Eller ansette advokat? -Nei.
Formuen kan ikke brukes før Violet blir myndig,
og det virker usannsynlig nå.
Og den kan ikke brukes til lovbrudd.
Ta ansvar for egne handlinger.
-Spesielt du, Sunny. -Vil du ikke hjelpe oss?
-Hvorfor er du her? -For å ta farvel.
Farvel.
ETTERSØKT GREV OLAF
Takk for at jeg fikk møte klientene mine.
Det er så grusomt.
Olaf var fæl. Tenk at han er død.
Tro det, pappa Poe.
Han er kald som en snømann som spiser isbiter i en iglo.
Der er du, kjære. Jeg mener politisjef.
Du er politisjefen.
-Konstabel? -Betjent.
Samme det. Uansett, denne reporteren daffet rundt utenfor.
Hun vil intervjue deg. Kom.
Eleanora Poe, redaktør for Dagens Punctilio.
Elskling.
-Arthur? -Eleanora.
Hva gjør du her, mitt livs kjærlighet?
Jeg jobber, mine lenders ild.
-Hva gjør du her? -Jeg jobber.
Vi kunne ha kjørt sammen.
-Det er tragisk langt hit. -Og en tragisk situasjon.
Det er århundrets sak.
"Baudelaire-barna nå Baudelaire-morderne."
Historien har alt. Eventyr. Krim. Moralske spørsmål.
Vil verden glede seg over at brutale forbrytere er tatt
eller puste lettet ut fordi en frastøtende skurk er død?
"Frastøtende"?
Det er et ord som betyr "grusom og motbydelig".
Jeg hadde hørt at han var vanvittig kjekk.
Hadde ikke kalt ham kjekk.
Han hadde et svært buskete øyenbryn.
Nei. Nei! Dette er offisielt, skrivedama.
Han var pen
som en skinnende tallerken med sølvmynter i munnen på en gullkalv.
Du kan jammen ordlegge deg.
Du burde høre ham scatte.
La meg gi noen godsaker til de trøblete trøbbelmakerne,
så kommer jeg tilbake og gir deg et realt skup. Digger du det?
Jeg forstår ikke.
Han lar seg intervjue når barna har fått brød og vann.
Jeg elsker kunsten deres.
Det er glede i øynene mine. Ser dere det?
Du har på solbriller.
Hva med nå? Ser jeg ut som en mann som snart blir veldig rik?
Planen din vil mislykkes. Det gjør de alltid.
Ikke denne gangen. En plan er som en brann.
Alt må være perfekt for at den skal fungere.
Du trenger fyrstikker, fakler, sinte folk som ikke tenker logisk
og rett type tørrved.
For eksempel foreldreløse knyttet til en trepåle.
Hvis du brenner oss, får du aldri formuen vår.
Man vet aldri.
Én foreldreløs unnslipper kanskje i all røyken og kaoset.
Men til resten: deres siste måltid.
Kokken har tilberedt veldig tørt brød
og en kopp vann servert med det tante Evelyn pleide å kalle
"en håndfull med støv".
Hvordan er det...
-Hvis du tar dem av brettet... -Hva?
Ta brødet og vannet av brettet,
-så kan de sendes... -Slik?
Du gjør ikke...
Det...
Hva med dette?
Deres siste måltid, Baudelaire-barn, alene i fengselets deluxe-celle.
-Hvordan blir en celle deluxe? -Den har renneløkke.
Ingen kan redde dere. Ingen kan trøste dere.
Ingen vil stikke innom...
-Er det besøkstid? -Hvem er du?
Du er han som støtt svimer av.
Kan ikke kontrollere det. Har prøvd alle slags urter.
Politisjefen sa at jeg kunne besøke barna.
Hvis du svimer av så lett,
bør du ikke være alene med mordere.
Du kan bli her. Skal jeg si til reporteren at du er utilgjengelig?
-Nei. Jeg kommer snart. -Du høres annerledes ut.
Fornøyd nå?
Jeg måtte treffe dere før jeg dro.
-Skal du dra? -Varmluftshjemmet er nesten pakket,
og det passer best å ta av under cocktail-timen.
Hvis dere unnslipper, kan dere bli med.
-Da trenger vi en deus ex machina. -Hva da?
Et latinsk begrep som betyr "gud fra maskineriet".
Noe godt som skjer når du minst forventer det.
Det skjer ikke.
Vi er i en deluxe-celle med brød og vann
og skal til å bli uskyldig brent.
Jeg vet dere er uskyldige. Jeg prøvde å hjelpe.
Men rådet overmannet oss, akkurat som med stakkars mamma.
Hva skjedde?
Hun hadde på seg hvitt etter Jom Kippur. Rådet straffet henne.
-Brente de henne levende? -Nei. Hun måtte betale en bot.
-En bot? -Ja.
Så åpnet hun et vellykket kunstgalleri i byen.
Men vi må gjøre noe vanskelig.
-Bryte oss ut? -Ta farvel.
Dere har vært kjære venner, og jeg har nytt tiden vår sammen,
selv om den ble brukt på andres plikter.
Apropos det, så fant jeg dette
da jeg kostet opp fjærene under Aldrimertreet.
Jeg håper vi ses snart, barn. Farvel.
Farvel.
"Erkjenn først et spor fra meg Noe for å snakke med deg
Er dine øyne åpne, er det nok å se Nære venner, og FBA er med"
To nye versepar fra Isadora.
En kråke må ha mistet dem ved Aldrimertreet.
Dette er feil!
Vi skulle løslate Jacques og finne trillingene.
Men vi er i fengsel, Jacques er død
og vi redder aldri vennene våre.
Uten å bryte oss ut.
Hvordan?
Jeg må kunne bruke noe her.
Kanskje du husker noe nyttig.
Jeg husket noe.
-Hjelper det med flukten? -Nei. Jeg...
Jeg husket akkurat at jeg har bursdag i dag.
-Klaus. Vi glemte det helt. -Jeg også.
Jeg tenkte på boka om en gutt som havnet i fengsel og ble langdistanseløper.
Jeg fikk den boka for nøyaktig ett år siden.
Jeg husker at mor og far laget den fæle brødpuddingen.
Den verste vi har smakt. Og de lovte meg at neste år
skulle jeg få verdens beste bursdag.
Jeg vil ikke virke bortskjemt,
men jeg håpte på bedre enn å være fengslet for drap
og å bli brent levende.
Dette er en grusom bursdag.
Men det står en gave og venter på deg.
Tørt brød og støvete vann?
Deus ex machina.
Ja! Vis meg rettferdighet.
Lov og rett.
Tror dere at å være naturlig fotogen gjør dere til bedre betjenter?
Hvem kan nekte å stoppe i lovens navn
etter å ha sett på dette?
Skjønnheten min er mektig og skremmende. Digger du det?
Ja, jeg tror jeg digger det.
Dikt kan være vanskelige å tolke, selv når man ikke ser etter noe.
Dette brødet er så hardt at selv ikke Sunny kan bite i det.
Uspiselig.
Perfekt.
Betjent Luciana, det virker som du har blitt fotografert før.
Nei. Ikke vær latterlig.
Jeg har alltid vært politi i denne støvete småbyen.
Gratulerer med dagen Hei!
Gratulerer, kjære Klaus Hei!
Gratulerer med dagen Hei!
Baudelaire-barn, dere irriterer politisjefen.
Hva er det infernalske bråket? Ikke tving meg til å komme ned.
Klaus har bursdag. Vi feirer.
-Gutten har visst bursdag. -Tenåra er vanskelige.
Ikke med lange fingernegler.
Jeg var den eneste i klassen uten bar eller bat mitsva.
Jeg også!
Gratulerer med dagen Hei!
All den smellingen i hjelmen min. Takler det ikke.
Jeg kommer til å gå fra vettet. Og avsløre meg.
Intervjuet er over. Vi må bygge et likbål.
Jeg kan intervjue innbyggerne etter en heksejaktvinkel.
Bra tenkt, Eleanora.
Hei!
OFFISIELLE ORDENSREGLER
Klaus. Du smiler.
-Gjør jeg? -Du er i fengsel og smiler.
-Jeg tror jeg vet hvor trillingene er. -Gjør du?
Se på verseparene.
Isadora kunne ikke si hvor de var, i tilfelle kråkene ble fanget.
Hun skjulte stedet i diktene.
Som tante Josefine med beskjeden.
"Erkjenn først et spor fra meg".
Vi trodde det var det første diktet.
Men jeg tror det er første bokstav i hvert vers.
"For safirer ble vi tatt Og uten dere tar frykten fatt"
-Og så videre, til du får... -"Fontenen".
Som i Fuglefontenen.
-Det er genialt. Du er et geni. -Isadora er et geni.
Og Fuglefontenen er rett utenfor den veggen.
Vi burde fortsette å slå den.
Hei!
Kom igjen, unger. De kom seg visst ikke vekk.
Cocktail-timen.
Når himmelen er gyllen med løftet om formuer
og glitrer med lyset fra tusen stjålne safirer.
-Hvem sa det? -Hva?
-Er det et sitat? -Jeg fant på det, turteldue.
Olaf. Du har en dikters sjel.
Og broren hennes også. Vi har dem i fontenen, husker du?
Alt går nøyaktig som planlagt.
Planla du at Jacques skulle komme
så du kunne klandre barna for drapet?
Deler av planen var ikke planlagte. Det er planen. Ikke overplanlegg planer.
Poenget er at jeg kan gi min elskede verdens beste gave...
...en enorm formue.
Det har jeg alt.
Det jeg ikke har, er den viktigste delen av et tesett.
-Tekannen? -Sukkerbollen.
Bibliotekaren sa hvor den var. Jeg vil finne den.
Det skal vi. Når vi har tatt oss av Baudelaire-barna, min sukkerklump.
Adjø, kråkehatter! Adjø, regler! Adjø, straffer!
Adjø, rådhus, der jeg alltid pleide å svime av.
Adjø, sentrumsfengselet, der jeg var redd for å havne.
Adjø, tørrlagte kro og tørrlagte fontene og tørrlagte by.
Adjø, kråker. Dere var nifse.
Adjø, esel. Jeg kommer til å savne deg.
Adjø, låve. Adjø, Aldrimertreet.
Adjø, Baudelaire-barna.
Bygg raskere. Jo raskere vi bygger, jo før får jeg formuen.
Vi må avgjøre hvilken Baudelaire vi skal smugle ut av byen.
Håper det er babyen. De matcher alt.
Vi må ha med Quagmire-drittungene også.
Vi kan stappe dem i den røde silden og feste den på taket.
Men det holder ikke lenge. Etter hvert kommer de til å vokse.
Vi trenger noe som er stort nok til barn
til de blir myndige og formuen deres blir vår.
Noe stort og bevegelig og langt unna nysgjerrige øyne.
Sjef.
Se.
-Hva er det, kjære deg? -Noe som er stort nok til de foreldreløse.
Som en sekk?
Tenk større.
En stor støvsky er ikke pent å se på.
Veldig få malere har laget portretter av store støvskyer.
Regissører gir sjelden store støvskyer
hovedrollen i romantiske komedier.
Og ifølge mine undersøkelser
har store støvskyer aldri nådd høyere enn 25. plass i skjønnhetskonkurranser.
Likevel var den store støvskyen du snart vil se på skjermen,
den vakreste støvskyen Baudelaire-barna hadde sett.
Det er fordi den bestod av murstein og mørtel fra fengselsveggen.
Altså hadde Violets oppfinnelse virket.
Oppfinnelsen din virket.
Isadora og Duncan er nok inne i fontenen.
Kanskje en skjult mekanisme åpner en hemmelig inngang.
Det må være et spor i diktene.
Det er noe som plaget meg med dem.
"Fra nebbet fly" er et rart ordvalg, selv for diktere.
Isadora bruker ikke overpyntet språk.
Vi antok at hun mente FBA-kråkene.
Kanskje hun mente nebbet til Fuglefontenen?
Vi må se nærmere etter.
-Litt høyere. -Hvorfor ikke "kråke" eller "fugl"?
Diktere velger ordene nøysomt. Det må bety noe.
Ikke for å mase, men vi kan ikke holde Sunny så lenge.
Ser du noe?
Sunny!
-Duncan! -Isadora!
Dere fant diktene.
-Går det bra? -Mye bedre nå.
Hvordan kom dere hit?
Olaf smuglet oss ut av auksjonen i en rød sild.
Vi fant den på kroa. Vi visste dere var nære.
Du så vel ikke at noe var skrevet inni den?
Vi hadde ikke tid til å se så nøye etter.
Hvor mye lenger?
Usikkert. Noen km slik kråka flyr. Hvordan det?
Jeg ser noe rart på horisonten.
Min elskede elskling,
du kan la være å smugle ut en Baudelaire.
Siden vi er sammen, trenger du ikke penger.
La dem brenne. Foreldreløse er ute. Og sukkerboller er inne...
-Du ødelegger stemningen, kjære. -Politi!
Løp, det er politiet!
Vent! Det er oss. Akkurat.
Jeg vet ikke hvor politisjefen er. Jeg ropte høyt etter henne.
Det virket alltid med den forrige.
Dette hullet bryter regelen om ytre oppussing.
Vi har lover som forbyr at forbrytere flykter,
men ikke for hva vi gjør når de gjør det.
"Mordere rømmer fra fengselet!"
Vent til leserne av Dagens Punctilio får høre om dette!
Dette er fryktelig.
Da jeg sa de ikke kunne bruke formuen sin til å slippe ut,
mente jeg ikke at de skulle bruke en rambukk.
Skulle forventet sånt fra en drapsbaby.
Med medsammensvorne.
Hvordan våger de å rømme? De fikk brød og vann!
La meg håndtere dette, kjære.
FBAs borgere! Dere tok uselvisk imot Baudelaire-barna,
og de gjengjeldte godheten med lidelse, regelbrudd og sorg.
Skal dere la disse bambino ødelegge byen,
eller skal dere stå for litt sorg selv?
Mens dere står og syter,
slipper Baudelaire-barna unna med drap og regelbrudd.
Bokstavelig talt!
På tide å samle seg for å finne disse forbryterne og brenne dem!
Ja!
-Høygafler til alle! -Hvem vil ha en?
-Høygaffel! -Hvem vil ha en?
Sukkerbolle.
Olaf gjemte oss så vi ikke kom i veien.
Diktene var Isadoras idé.
Duncan fikk dem ut til dere.
Alt var fuktig av dugg, og det var støtt kråker på fontenen.
Vi ventet til en kom og la et vått dikt rundt beinet dets.
Papiret tørket og falt ned fra treet.
Hvordan visste dere at vi var her?
Vi visste at dere ville finne oss.
Det man har venner til.
Folkemengde!
Denne veien.
Hva vil vi ha?
-Og når vil vi ha det? -Nå!
-Hva vil vi ha? -Brente barn!
-Når vil vi ha det? -Nå!
Jeg bifaller ikke brenning av barn, men man må følge reglene.
"Sint folkemengde skaper rekordsalg av høygafler!"
Vent til leserne av Dagens Punctilio får høre dette!
-Hva vil vi ha? -Brente barn!
-Når vil vi ha det? -Nå!
-Hvor kan vi dra? -Vi er midt i hutaheiti.
Vi har en utvei.
Et varmluftshjem.
Vi kan rømme ved bygrensen.
Vi blir trygge i luften for alltid.
-For alltid? -Men vi får aldri vite om FBA.
Ekte FBA, ikke denne beksvarte byen.
Jacques var medlem. Det var derfor han hadde den tatoveringen.
Brannstasjonen var hovedkvarteret.
Vi har skrevet ned alt vi vet i notisbøkene.
En uttalelse om den vågale flukten deres?
-Løp. -Kan ikke gjemme dere fra pressen!
Der er de!
Hvor kom de to ekstra barna fra?
Pokker ta de smarte ungene.
Hei, alle sammen, de morderne har rekruttert medsammensvorne.
Jeg synes vi... bør brenne hele gjengen!
Vi trenger en avledning.
La oss myrde morderne.
God idé, Sunny.
-Se på det eselet. -Han er skjønn.
Han spankulerer.
Ingen flere gjemmesteder.
-Er det en maskin? -Det er en motorsykkel.
-Jacquelyn. -Og Larry, servitøren.
Det er et begrep som beskriver en hjelpers uventede ankomst.
Det kommer fra gamle skuespill.
Mot slutten av skuespillet, når alt er spesielt truende,
kommer en mektig autoritetsfigur på en maskin for å redde dagen.
Av denne grunn er begrepet "guden fra maskineriet",
eller det opprinnelige latinske "deus ex machina".
Er det sekretæren min? Hva gjør du her?
Jeg kan spørre deg det samme. Alle sammen.
Hvor er deres samvittighet og anstendighetsfølelse?
Denne byen burde skamme seg.
Dere byfolk hører ikke hjemme her. Så stikk av. Det er en landsbysak.
Enkelte byfolk kommer fra landsbyer. Mr. Lesko. Nyter du pensjonisttilværelsen?
Er det Mrs. Morrow?
Du var i bokklubb med mødrene mine. Lest noe bra nylig?
Vi leser bare blader nå. Jeg hater det.
Dette var en god by,
med gode folk som hjalp hverandre og slukket branner.
Det kan bli en god by igjen.
En edel mann er drept.
Se inn i dere selv og spør: Hva vil dere egentlig?
Brenne barn!
Dere kan ikke stanse oss, vi er deus ex machina!
De kommer. Hvor langt er det til varmluftshjemmet?
Ikke langt, men høyt. Vi må ta det igjen.
-Hvordan? -Brenn barna!
Dere har sluppet opp for bygninger å gjemme dere bak, barn.
Brenn barna! Brenn barna!
-Kan søstera deres kjøre? -Virker sånn.
-Hold øye med ballongen. -Og veien.
-Kjørte babyen? -Hun er heller et småbarn.
Hei. De foreldreløse rømmer. Begge settene.
Hent bilen!
Kjære, det er på tide å prøve din nye leke.
Larry. Jacquelyn.
-Nå har de ødelagt bensinstasjonen. -De hadde så gode pølser.
Hector!
-Baudelaire-barn! Så bra at dere kom frem! -Har du plass til flere?
Ja visst.
Det selvforsynte varmluftshjemmet trenger flere folk for å holde seg gående!
-Dere først. -Vi er rett bak dere.
Brenn barna! Brenn barna!
Ser ut som et selvforsynt varmluftshjem!
Ikke la dem flykte, ellers må vi finne andre barn til pliktene!
Og å brenne.
Gjør deres egne plikter!
Eller sett opp en rettferdig plan.
Det heter: "Man trenger en landsby for å oppdra et barn",
ikke: "Tre barn bør vaske en hel by."
-Er det Hector? -Han er forræder og regelbryter!
Brenn ham også! Jeg henter mer tørrved!
Fugleland! Hør på dette.
Jeg gjør alle til politifullmektige.
Nå haster vi opp den skranglekassa og får ned de morderne!
-Vi har ikke vann. -Det vet ikke de.
Trekk unna! Hun har en slange!
Ja! Så hvis dere vil være tørre, hold dere unna.
-Ikke sant, Klaus? -Absolutt.
Selv om dette er en 1956 International R190,
er den ettermontert som en La France med trippel pumpe,
med 3 000 liter vann,
og alle som har lest om brannbiler, vet
at de kan sprøyte 725 kg vann per 6,5 kvadratcm.
Og det er mye kraft.
-Hvordan var det? -Uttømmende.
Unna vei!
Er det et harpungevær?
Sí. En gave fra kjæresten min.
Den skyter ut harpuner med krok, perfekt til å sprekke ballonger.
-Hva om du treffer et barn? -Det er greit.
Åpne ild, betjent.
-Isadora! -Hold deg fast!
-Imponerende. -Jeg gjør mitt beste.
Nå skal jeg treffe en altmuligmann.
Å nei.
Det er bare tranebærsaften min!
De er nesten fremme.
Ta Sunny og klatre. Jeg holder folkene unna.
Hva venter du på? Skyt!
Prøv å lade om uten å ødelegge manikyren.
Det har jeg!
Håper barna ikke faller! Vi må brenne dem!
Brenne dem! Brenne dem!
Skynd dere. Vi tåler ikke mer skade.
Nei. Om hun treffer en ballong til,
krasjer den, og da havner Quagmire-barna i fare.
Da må vi la dem dra. Dra høyere!
-Hvordan skal dere nå oss? -Det kan vi ikke!
-Slutt å skyte! -De klatrer ned!
De overgir seg sikkert.
-Nei! -Hva gjør dere?
-Det venner er til for. -De slipper unna med safirene mine!
Kjære, ro deg ned.
Jeg treffer en ballong eller et barn.
Slutt å skyte på dem!
Med maskinen din!
Maskin? Maskin?
Betjent Luciana, er det harpungeværet mekanisk?
-Hun bryter regel 67! -Hun fanger forbrytere, din dølling!
Morderne...
Baudelaire-barna har kommet ned. De skal ingen steder.
Man kan ikke la folk bryte reglene for å fange regelbrytere.
De slipper unna med arven min.
Legg ned harpungeværet i disse flotte fuglenes navn.
Den eneste fuglen jeg liker, er i kyllingsandwich.
Hvis vi ikke møtes igjen,
er dette alt om det ekte FBA!
Alt dere trenger, er i disse bøkene.
-Olafs plan. -Jacques og makkerne hans.
Dere hjalp oss, Baudelaire-barn. Håper vi kan hjelpe dere.
-Farvel. -Farvel.
-Farvel, Quagmire-barna.
Farvel.
Du skadet en kråke.
Du brøt regel nummer én!
Det er vår viktigste regel.
Det er bare en teit fugl.
En teit fugl?
Unge mann, dette er Fuglebeundrerens asyl.
Vi tar fuglebeundringen på alvor.
Slapp av. Alt er i orden.
Alt var i orden før dere kom.
Du og de rare ordvalgene dine, og du med harpungeværene.
-Hadde vært synd å sløse bort tørrveden. -Og høygaflene.
Brenn dem!
Stopp i lovens navn!
Nei...
Jeg hadde alt.
To sett med foreldreløse. To sett med formuer.
Og nå er alt borte. Borte!
Du har ikke mistet alt.
Du har fortsatt meg. Og jeg vet hvor sukkerbollen er.
Nå stikker vi.
Hvor tror dere at dere skal?
Betjent Dupin, du lot morderne unnslippe.
Betjent Luciana, du skadet en kråke. Dere skal straffes for dette.
Brenn dem levende!
Det virker ikke smart å brenne noen uten brannbilen.
Enda en maskin?
Det er mer enn en maskin. Det er en fluktbil.
Spis støvet mitt!
-Sett opp farten! -Regelbrytere!
-Og det som verre er! -Vi må fakke dem!
Nei, borgere.
Vi må få denne kråka til en dyrlege.
-Er barna om bord? -Det er Quagmire-barna.
De stiger høyere,
dit svik og troløshet ikke når dem.
Da er de endelig trygge.
De stiger så fort.
Mens Baudelaire-barna så at vennene deres forsvant i lufta,
var deres følelser uvisse,
noe som her betyr: "De visste ikke hva de skulle føle."
De var triste, for de fikk kanskje aldri se vennene sine igjen.
Men de var også lettet, fordi vennene deres var trygge.
Og idet det selvforsynte varmluftshjemmet steg opp i sky,
var ikke Baudelaire-barna sikre på hva som foregikk
eller hva som ville bli det neste.
-Vi kjører fort. -Vi må fortsette.
-Hvor skal vi dra? -Vi må være selvforsynte.
Hvor mye reddet vi av notatene?
Usikkert. Bare papirbiter.
Notater. Undersøkelser. Skisser. Koder. Dette er visst et dikt.
-Isadoras? -Duncans håndskrift.
"Når du i det skjulte kjører bort, du en frivillig er."
"Så ikke skrik når vi tar deg."
"Verden er stille her."
Tekst: Birthe Lorgen