EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Titta bort, titta bort
Programmet förstör din kväll Livet ditt blir kort
Varje gång kommer ännu en Eländesrapport
Så titta bort Titta bort, titta bort
Baudelaires sig gömmer Bland udda på tivolit
Olaf är värre än han nånsin varit Under denna långa tid
Lejonen i ödemarken Är hungriga och kommer närmre
Det finns nog inget program Som kan vara värre
Bara titta bort, titta bort
Det blir bara skräck Och problem att överväga
Fråga en sansad person "Ska jag titta?" De kommer säkert säga:
Titta bort, titta bort, titta bort
Titta bort, titta bort
DET TVETYDIGA TIVOLIT: DEL ETT
Titta bort, titta bort
Till Beatrice -
Vår kärlek fick mitt hjärta att brista,
och ditt att stanna.
HÄLSNINGAR FRÅN MORTMAIN-BERGEN FBK:S HUVUDKVARTER
DET FÖRFLUTNA
EN FRAS SOM HÄR BETYDER:
"INNAN SYSKONEN BAUDELAIRE VAR FÖDDA."
F.B.K.
OLAF VET
Jag är Larry, er servitör. Mimosaägg?
Hej där! Gärna!
Mamba du Mal är en av de dödligaste ormarna i världen
och jag tränar dem till att skicka och ta emot hemliga meddelanden.
Säg nåt, dr Montgomery.
Med en mycket klok och överraskande pratsam tibetansk munkorms ord:
"Livet är en esoterisk gåta."
Georgina! Du ser fantastisk ut. Hur lyckas du få de snyggaste dejterna?
Det är nog inte för att jag hypnotiserar dem.
Att hypnotisera är fel och jag skulle aldrig göra det.
Gustav, var en raring och hämta nåt att dricka.
Ja, älskling.
Ike, är det inte underbart?
Till sist har vi ett högkvarter för vår hemliga organisation.
Jag känner mig vildsint och formidabel.
Låt oss bygga ett hus vid en klippbrant,
och låt oss använda komman och semikolon utan urskillning.
-Låt oss skaffa barn. -Vad var det Marvin Gaye sa?
"Låt oss sätta igång."
Jag har en obehaglig känsla av en läskig rädsla.
Så klart du har.
Alla njuter av root beer och du är orolig för en flicka.
-Hon borde vara här. -Beatrice klarar sig.
Hon vågade klättra i bergen med bara ett paket tuggummi och gafflar.
-Fast örnen... -Mera glass?
Tänk om vi har fel?
-Jag insisterar, drick upp. -Ingen grupp,
hur nobel eller välbeläst...
-En glass... -...med hemligt högkvarter...
-...kan släcka världens bränder. -...kan lösa problem.
OLAF VET
Har du sett en kvinna klädd som en slända?
-Hon är där nere. -Beatrice!
Beatrice! Greve Olaf är...
Ensam. Desperat. Besegrad.
Jag trodde jag bara skulle säga så när jag pratade om andra.
Älskling! Borde du inte sakta ner?
Först slank Baudelaire-barnen ur mina klor,
och nu kanske en av föräldrarna lever.
Vet ni hur det känns när livet snurrar okontrollerat,
som om det styrs av de grymma nyckerna hos en oförutsägbar galning?
Ingen aning.
Du har kanske haft sån tur
att du aldrig varit i bagageutrymmet i en skurks bil.
Jag heter Lemony Snicket och jag upplevde en hemsk natt på en maskerad
när ett meddelande kom för sent för att hjälpa min älskade.
Jag vet hur det känns när livet snurrar okontrollerat,
styrt av nyckerna hos en oförutsägbar galning.
Så kände syskonen det
i Olafs bil medan de undrade vart de var på väg...
Vart är vi på väg?
Caligari-tivolit.
...och vad att göra om Olaf beslöt att öppna bagageluckan.
Har du problem? Jag hittar inte sockerskålen i ödemarken.
Jag är lika eländig som de hungriga lejonen.
Vi får hoppas att madame Lulu kan ändra allt, annars kör jag utför ett stup.
MADAME LULU VET ALLT!
Vin kanske lugnar oss.
-Ja, Olaf. Vin. -Hämta Merlotvinet ur bagageutrymmet.
Dricka och köra? Är du galen? Det är vansinne.
Men jag är uttorkad. Men det kan vänta.
Om madame Lulu är äkta kan vi hitta den överlevande föräldern
och vi firar med allt vin vi vill.
Jag känner mig genast gladare.
Tur att Olaf inte vill dricka och köra.
Och att det finns rosthål så att vi kan andas.
Tur att vi klättrade in i bilen för att undkomma branden.
Och att Olaf inte skar av ditt huvud.
Vi har haft tur hittills.
Men om vi inte vill att turen tar slut, måste vi komma på vad vi ska göra där.
CALIGARI-TIVOLIT
Vi är framme.
Tivolit ser inte ut att vara inne.
En bergochdalbana och några tält.
Är vi trygga här? Det finns ingenstans att gömma sig.
Varför gömma sig?
Ingen söker en död man,
och Daily Punctilio har satt min dödsannons på framsidan.
"Förvånansvärt lågt deltagande..."
Vi måste stanna tills madame Lulu svarar på våra frågor.
Var gömmer sig Baudelaires? Lever en av deras föräldrar?
-Fråga om sockerskålen. -Varför tro på en kvinna som bor i tält?
Inte vilket tält som helst. Titta.
Ett tecken på att vi är på rätt väg. Kom.
-Kan betyda att vi är på fel... -Dålig timing.
Välkomna till Caligari-tivolit.
Madame Lulu har väntat på er.
Har du väntat på oss?
Jag har vision om besök från stilig främling.
-Och hans flickvän? -Hon är inte i vision.
Kusten är klar.
Det måste vara Mortmain-bergen.
Mor och far lovade att ta oss dit en dag.
-Tänk om en av dem överlevde branden? -Olaf tror på det och besöker en spådam.
Jag har aldrig sett bevis för att de är äkta.
Hon är kanske ingen vanlig.
-FBK. Är det ett bra eller dåligt tecken? -Vi måste höra vad hon säger.
Vem vill höra framtid från spådam?
-Jag. -Jag vill vara först. Jag är äldst.
-Jag är äldre. -Jag är yngre, men mer erfaren.
Konceptet om den förste verkar centreras runt patriarkatet.
Ni behöver inte bråka om det.
Jag läser spådomar för alla till ett rimligt gruppris.
Du har upplevt en stor förlust.
-Ja. Jag har tappat håret. -Din syster behöver dig.
Hur visste hon det?
Du... Jag vet inte, det är mycket på gång där.
Det är sant.
Din syster behöver dig.
Min syster?
-Du är inte en äkta blondin. -Bevisa det.
Ett underhållande partytrick, Lulu.
Vem som helst kan gissa.
Säg nåt som bara en riktig spådam kan veta.
Jag vet att du kommit hit efter en rad olycksaliga händelser.
Fortsätt.
Du adopterade tre föräldralösa, försökte gifta dig med en
tills hon bokstavligen undkom ditt grepp.
Du följde dem till en herpetolog
som du lurade och sen dödade.
-Hur kan du... -Du besökte en sjö
där du hade en olycklig romans
som slutade i svek och iglar.
Du brände en gammal flamma i en gammal kvarn,
och återvände som lärare där du underbetald jobbade nätter.
-Vid Gud! -Du träffade en partner i en takvåning,
och du mördade en gammal fiende i ett kråkslag.
En bra man. En hederlig man.
Hans ord förföljer dig från bortom graven
och inte ens ett sjukhusbesök får dig att må bättre.
Du har tänt eld efter eld, men det räcker aldrig,
för tiden flyger som en giftpil och ödets kraft fångar oss alla.
Du lever upp till ditt rykte. Vi borde ha kommit tidigare.
Det är bara litet prov på madame Lulus krafter.
Jag ser att du är man med stora frågor.
Och för stora svar måste du fråga kristallkulan.
Jag trodde att kristallkulor var lika falska som dina ögonfransar.
Nej. De är lika äkta som juvelerna på din lilla förlovningsring.
-Hur fungerar den? -Det är komplicerat att förklara.
-Försök. -Okej.
En gång om dagen, när andarna lockar, får du ställa en fråga,
och andarna kommer i rök och eld och ger svaret
på det ditt hjärta undrar.
Det verkar rimligt.
Det gör det inte! Det är helt trovärdigt.
Säg mig, min Olaf.
Vad längtar ditt hjärta efter?
-Fråga var barnen är. -Fråga om sockerskålen.
Det är lätt. Låna mig ditt öra, madame Lulu.
Det är bara ringörhänge.
Överlevde en av Baudelaire-barnens föräldrar branden?
Du får svar på morgonen.
I morgon?
Det är så kristallkulan fungerar. Dagskift, nattskift, som fabrik.
Vad ska vi göra ikväll?
Vi skålar. För att vi får svar på alla våra frågor.
Till ett rimligt gruppris.
Ta fram bagagevinet!
Vad ska jag göra?
Ska jag ringa henne? Tänk om min styvfar svarar?
Jag undrar om han är arg på mig.
Det är läskigt. Lulu vet allt om oss.
-Inte från kristallkulan. -Spådomar stämmer kanske inte,
men informationen kommer nånstans ifrån. Hon vet kanske om mor eller far lever.
Vänta till morgonen?
Vi kan inte vänta. Olaf kan se oss när som helst.
Och det stryker omkring hungriga lejon.
MISSFOSTER SÖKES ANSÖK
Tivolit anställer missfoster.
Har vi jobb kan vi stanna och ta reda på vad hon vet.
Vi liknar inte missfoster.
Jag har en idé.
Jag ser ansiktsfärg.
Och kläder som är för stora.
Måla ansiktet?
Jag trodde att jag skulle ha allt bagagevin jag vill ha.
-Mamma sa att jag skulle bli en stjärna. -Du pratar aldrig om henne.
Hon var inte min mor. Det var kvinnan som ägde husbåten.
Vi kom överens om att vid 28 år skulle jag bo i ett slott av framgång,
och bara läsa mina egna strålande teaterrecensioner
i en säng full av pengar.
Ni vet, lycklig.
-Fascinerande, min Olaf. -Din Olaf?
Men nu är det sängdags.
Kristallkulan måste vila innan den ger magiska svar på morgonen.
CALIGARI-SKÅPET
Vad finns i skåpet?
Håll dig undan Caligari-skåpet.
Hörde du nåt?
Vem kan det vara så här sent?
Antagligen en flock hungriga lejon.
Kom fram, vad du än är.
Du...
Vem är du?
Vi är tre... Två missfoster. Vi söker jobb.
Du är verkligen anskrämlig, med de två huvudena.
För sent för jobbintervju. Kom igen imorgon.
Nonsens! Intervjuer är min specialitet.
Lulu, låt mig reta... Nej, plåga...
Intervjua dessa missfoster för din tivolishow.
Den här vägen.
Förutom att skära sig på papper
eller att höra att ens värsta fiende har fått gratis glass,
är en jobbintervju en av livets mest otrevliga upplevelser.
-Vad sa ni att ni heter? -Det sa vi inte.
Från stunden man presenterar sig...
Jag är Beverly, här är Elliot.
...är man i en ritual
som troligen kommer att vara både förödmjukande och ond.
Det måste vara svårt att ha två huvuden.
Det är mycket svårt. Svårt att hitta kläder.
Jag lade märke till tröjan. Jag har en likadan, men inte så smutsig. Den är inne.
Missfoster bryr sig också om mode.
Har ni problem när ni ska äta?
Ja.
Du får kanske utföra nåt meningslöst
som du inte kan vägra.
-Ja, jag... -Låt se hur mycket problem ni har.
Ät den här majskolven, ditt tvåhövdade missfoster.
Du blir noga granskad och du låtsas vara
mycket mer entusiastisk än du verkligen är.
-Se på dem! -De kan inte ens äta en majskolv!
Så missfosteraktigt!
Du blir troligen utvärderad,
vilket betyder testad om och om igen,
bara för förödmjukelsen.
Plocka upp majsen från bordet.
Det värsta med en jobbintervju
är att den fyller dig med desperation, antingen du avfärdas direkt
och går vidare arbetslös
genom ett öde landskap, gråtande och klagande,
eller om du blir anställd och går genom samma öde landskap
gråtande och klagande i utbyte för en lön.
Det var den roligaste jobbintervju jag sett!
Du måste genast anställa dem.
Publiken älskar slafsätande. Tro mig.
Vad är det där?
Nåt slags vilt spädbarn.
Det är Chabo, vargbabyn.
Hennes mor, en jägare, blev kär i en stilig varg. Det är deras barn.
-Jag visste inte att det var möjligt. -Det kan vara kul att se henne äta majs.
Här, Chabo!
Hon är lite vild.
Folk gillar våld. Ja, Chabo är också anställd.
Med början i morgon ska Beverly och Elliot äta majs,
och lilla vargmissfostret ska attackera publiken. Har ni frågor?
Så klart inte. De har tur som får jobba.
Utan tivolit skulle de jobba på personalavdelningen
med andra missfoster.
Du har lika rätt som du är stilig, min Olaf.
-Stilig? -Det är en affärsterm.
Vargen, tvåhövdade, anmäl er på Miss- fosterutställningen där ni får sängplats.
Och sjukförsäkring, trots att sjukhuset i närheten är...
-Nerbränt. -Saknar nätverk.
Stick iväg.
Om ni inte är hungriga än. Det finns mycket majs.
Vi tänker äta dem som normala människor, men ni är inte som vi.
Inte som vi! Inte som vi!
-Inte som vi! -En av oss!
En av oss!
Skrik inte. Vi kan se dem.
Jag är bara glad.
-Vi får inte ofta nya missfosterkolleger. -Vi fick en ny madame Lulu.
Tyst. Ni stör min meditation.
Jag visualiserade en värld där det inte fanns nåt fel på mig,
till skillnad från den här, där jag är ett missfoster.
-Popcorn? -Vi gillar inte majs längre.
Inte förvånande.
Ni har det nästan lika illa som jag. Jag är van att folk stirrar.
På grund av dina fina ansiktsdrag?
-Och symmetriska käklinje? -Snällt att ni låtsas att inte märka det.
Jag håller popcornen i två lika starka händer.
"Kevin, det ambidextriösa missfostret."
Ambidextriös?
Betyder inte det tvåhändig?
Ni har hört om mig. Reste ni till ödemarken
för att se nån som kan skriva med båda händerna?
Jag vet vad ordet betyder.
Jag visste att ni var smarta. Ni har två hjärnor.
Det är bättre än en puckelrygg.
Era huvuden och händer må vara konstiga men ni har åtminstone normala axlar.
Vad för nytta är det med dem om händerna
är lika bra på att använda kniv och gaffel?
Jag vet att det är deprimerande,
men ni har det åtminstone bättre än jag.
Jag heter Colette. Skratta färdigt nu.
-Skratta åt en kontorsionist. -Kontorsionist?
Jag kan vrida kroppen på alla möjliga sätt.
Ser ni? Jag är ett missfoster.
Bravo!
Otroligt. Och det tycker Sunny... Jag menar Chabo.
Snällt av dig. Men jag skäms över att vara en kontorsionist.
Varför inte röra dig normalt istället?
Jag är ju på Missfosterutställningen. Ingen skulle betala för att se mig normal.
Ett dilemma. Imorgon vill publiken se Colette vrida sig i konstiga positioner,
att Kevin skriver med båda händerna, och att jag ska ta på en kappa.
-Det behöver ni inte göra. Ingen av er. -Ni låter som den gamla Lulu.
-Hon ville få oss att söka till college. -Erbjöd sig att betala.
Men världen skulle se oss som missfoster. Vad kan vi få för jobb?
Jag ska gå och poppa popcorn.
Jag vrider piprensare till fingerdockor som säljs i presentvagnen.
Jag har hand om tivolimarknadsföringen.
Om det går bra,
kan ni plocka paljetter ur tvätten.
De hamnar överallt.
Det är en tuff värld. Vi missfoster måste hålla ihop.
Utnyttjade.
Ingen förtjänar att hånas på eller utanför scenen.
Jag skäms över att vi ljuger för dem.
Det är enda sättet att få svar av Lulu.
Om vi kan lita på henne.
-Märkte du nåt konstigt med henne? -Allt med henne är konstigt.
Jag tror att jag sett henne förut.
Godnatt, min Olaf!
Min Olaf.
Spelar ingen roll. Sov så gott
och i morgon får du stort viktigt svar
på din stora viktiga fråga.
Godnatt.
-Jag kan gå. -Det kan du inte.
-Titta. -Älskling, du kan inte gå.
Det är jag.
Det är jag. Vi har en komplikation.
Nej.
Det är mycket värre än så.
Vad vet du om den överlevande efter branden?
Jag litar inte på Lulu.
En häxkvinna i ödemarken med ett tivoli. Varför inte?
-Accenten låter fel. -Din också.
Om hon är så bra, varför bor hon här istället för i stan med eget tv-program?
Jag gjorde det i nio år. Se vart det tog mig.
-Jag gillar inte hur hon tittar på dig. -Älskling.
När jag var på scenen
eller ibland i minimumsäkerhetsfängelser,
erbjöd främmande kvinnor mig jämt saker.
Blommor, smakfulla foton, frierier.
Vissa var förmögna.
Rika änkenåder förtrollade av min råa charm
utan huvud för ekonomisk planering. Accepterade jag?
Det är inte poängen. Du såg vad spådamen kan göra.
Hon berättar vad vi behöver veta. Vi får bara smöra för henne.
Du vet, som en majskolv.
Vi stannar. Sätter truppen i arbete.
Och när hon är smord...
Ett sprut eller två?
Jag följer med.
Nej då. Stanna här och avsluta porträttet.
Älskling?
Älskling!
Näsan är fel.
Som babyget vi börjar i mörker.
Jag är glad att vi är ensamma, Lulu.
Jag har så många stora frågor.
Om du övertygar andarna att ta flera på samma gång,
vill jag ge dig en speciell belöning.
Först diskuterar vi betalningen.
Betalningen? Pengar?
Caligari-tivolit har det svårt.
Madame Lulu funderar på ny show
med mycket berömd skådespelare...
-Jag gör det. -Mycket bra.
Nu kan vi kalla på andarna.
Andar!
Jag är inte...
-Kände du en kall kåre? -Det är andar som kommer.
-Vems andar är de? -Spöken från ditt förflutna.
Gör det dig nervös?
Inte mig. Jag har inget att dölja.
Bra.
Magi är skört, som en slända.
Eller en kvinna i sländekostym.
-Hur visste du? -Andar vet allt.
Du kom till Lulu för att fråga om överlevare i Baudelaire-branden,
och madame Lulu har ditt svar.
Nej!
Fem minuter! Fem minuter till showdags!
En av oss!
Välkommen till Missfosterutställningen. Jonglerar du...
Jag är normal, med krokar som händer.
Jag avundas dig. Vilken krok föredrar du? Vill du ha müsli?
-Jag kan inte äta müsli. -Var inte dum.
Vi kan löda fast en sked...
Jag kan inte, för jag lyder order.
Bäst ni missfoster ger en bra show för chefen är sur.
Madame Lulu sa att en av Baudelaire-föräldrarna lever!
Det är ett mirakel!
Mirakler är som köttbullar.
Ingen är överens om vad de görs av,
var de kommer ifrån, eller hur ofta de ska dyka upp.
-Hmm. -Vad sa du?
Hmm, ett uttryck för milt förakt.
-Nej, om Baudelaires. -Hurså?
Vi har läst om dem i tidningen.
Vi är intresserade av dem.
Som är oskyldiga.
Man kan säga att soluppgången är ett mirakel,
fast det sker varje dag och för tidigt på morgonen.
Deras föräldrar skulle vara döda,
men Lulu såg i kristallkulan att en av dem har överlevt.
Andra säger att om man lyckas hoppa från ett tåg är det ett mirakel,
fast det händer varje dag och för tidigt på morgonen.
Finns det en överlevare? Var?
Kristallkulan sa inte det. Svaret kommer på morgonen
eftersom det är en annorlunda fråga. Säg inget till chefen. Det är en öm punkt.
-Sa han hur det fungerade? -Tältet blev kallt,
fylldes av rök och han såg andar från det förflutna.
Du vet, magi.
-Vi vet inte om det är sant. -Om det är det?
Mirakel.
Då måste vi få veta hur informationen fås.
Vi smyger in i tältet.
En annan likhet mellan ett mirakel och en köttbulle:
De kan båda verka vara en sak och visa sig vara en annan.
Det kan hända på en hemlig organisations samling,
speciellt om den hålls på en italiensk restaurang.
Det hände barnen när de hoppades
hitta ett mirakel i tältet.
Är ni missfoster redo för den stora showen?
Men istället hittade de nåt mycket värre.
Köp popcorn!
De har inte varit framme sen igår kväll!
Läsk! Hälsosam läsk!
Jag säljer en kokt varmkorv som jag hittade på marken.
Om en av våra föräldrar överlevde, var finns han eller hon?
Varför försöker han eller hon inte hitta oss?
De kanske har sökt, men hittar oss inte eftersom vi hela tiden rör oss.
Då borde vi stanna och ta reda på så mycket som går.
Utan att kännas igen.
Bäst ni ger en bra show, missfoster.
Om ni inte gör det får jag slå er med min tagliatelle grande.
Vad är det?
Tagliatelle är en italiensk pasta. Och grande är italienska för stor.
Just det, fast ingen frågade dig.
Det är en lång nudel som truppen kokade ihop som en piska.
Italiensk mat är inne, men att piskas med den är ofta fuktigt och obehagligt.
Hur går det med nudeln?
-Utsökt. Hur är det med publiken? -Den är...
Det är en matiné.
Damer och herrar, pojkar och flickor, tonåringar av alla slag!
Köp era rimligt prissatta tillstånd nu, för Missfosterutställningen börjar strax!
Vilka missfoster!
Krokar istället för händer!
Jag är inget missfoster. Jag spelar ångorgel.
Välkomna, välkomna, välkomna Till Missfosterutställningen
Var beredda att se alla slag Av kroppar på upphällningen
Sitt ner, mina vänner Lugn, mina vänner
Showen är informell
För när du ser dessa typer Du inser du är normal, inget gnäll
Välkomna, välkomna, välkomna Till utställningen av missfoster
Vi tar fram de konstigaste typer Du sett sen din moster
Den första är en man Och du kan känna dig trygg
Han kanske har normala axlar Men stackarn har puckelrygg
Se på honom.
Puckeln orsakas av en avvikelse i ryggraden.
Ryggrad!
Klä på dig, Hugo!
Är det inte roligt?
Han kan inte ta på sig en rock.
Kan nån hjälpa honom?
Välkomna, välkomna, välkomna Till Missfosterutställningen
Du har aldrig sett nåt liknande Och sitt kvar till kvällningen
Du har sett ett missfoster hittills Så låt oss ta fram ett till
En flicka med en kropp Hon kan vrida och orma som hon vill
Hon ser normal ut.
Bara för det otränade ögat, om vi med det menar:
"Har aldrig sett denna person göra dessa saker."
-Oj, det är ju... -Se på henne.
Tänk dig att stå bredvid henne på yogan. Så förödmjukande.
För henne.
Välkomna, välkomna, välkomna Till Missfosterutställningen
Känner du dig rädd? Var beredd på vedergällningen
Nu blir det nåt chockerande Du kommer inte att tro vad du känt
Nästa missfoster är nån Som varken är höger- eller vänsterhänt
Är han...
Han är ambivalent.
-Va? -Amfibisk.
-"Ambidextriös." -Ambidextriös!
Skriv ditt namn, Kenneth.
-Kevin. -Ja.
Mina damer och herrar, hans autografer är identiska.
Jag har aldrig sett nåt lika identiskt.
Det är läskigt, eller hur?
Täck nu för ögonen
om ni inte är modiga nog att se en man som rakar sig med två händer.
Jag ber om ursäkt om det är för chockerande för barnen.
Otroligt förödmjukande,
-så det gick nog bra. -Ja.
Då är det vi nu.
Ni kommer att älska nästa nummer.
Men först, en applåd för tivoliledaren?
Välkomna, välkomna, välkomna Till vår utställning av missfoster
Öppna dina ögon stort Du befinner dig långt ifrån ett kloster
Dessa missfoster är allt du minns När du är hemma, ensam kvar
För en är en halvvargbaby Och den andra två huvuden har
Du hörde min pojkvän. Ut med dig!
Om du inte vill ha pastaärr.
Skåda, majs! Nåt som alla normala kan äta.
-Kan du äta majs, normala person? -Jag föredrar sparris.
Jag menar utsökt majs.
De här nya missfostren förvandlar dessa majskolvar till en förfärlig röra,
medan en av dem mer eller mindre bara morrar.
Skratta nu, kom med smaklösa skämt,
och köp drycker, som ni kan kasta på
Beverlys och Elliots missfosterhuvuden och på Chabo, vargbabyn!
-Kom igen, jag vill se majs ätas dåligt. -Ja.
Ät den jäkla majsen.
Ingen behöver bevittna
den hemska och förödmjukande scen som följde.
Välkomna, välkomna, välkomna Till Missfosterutställningen
Jag sa, välkomna, välkomna, välkomna Till Missfosterutställningen
En gång till Välkomna, välkomna, välkomna
Till Missfosterutställningen
-Det var hemskt. -Det var förödmjukande.
Tycker man det är roligt att tappa en majskolv bör man tappa den själv.
Varje ögonblick vi blev utskrattade kunde vi tagit reda på vad Lulu vet istället.
-Vi måste till hennes tält. -Det var hemskt. Så förödmjukande.
Det är illa nog att jag slösar tid på ett tivoli
i väntan på att andarna ska lösa problem. Men jag gör det bästa av det.
Jag ger en av mina bästa föreställningar och knappt nån ser den.
Det var tre där.
Caligari-tivolit har svåra tider.
Det är ingen bra affärsmodell att ha ett tivoli i ödemarken.
Bergochdalbanan är... Vad heter det, ur funktion
Och utsvultna lejon hjälper inte turismen.
Jag gav inte upp en glamorös teaterkarriär i stan
för att uppträda inför tomma salonger.
Nej, du ville jaga föräldralösa.
De är inte föräldralösa om en förälder lever!
Andevärlden kommer snart att svara på alla dina frågor.
Min Olaf måste ha tålamod.
Jag är trött på tålamod.
Om du vill få en mula att röra sig kan du ge den en morot
eller slå den med en pinne.
Jag vill ha svar på mina frågor
och jag vill ha en publik värdig min storhet.
Jag måste hitta ett sätt att få hit en beundrande publik
och ändå påminna folk om att jag måste fruktas och lydas.
Men hur kan man göra det?
VÅLDSAM KATTSHOW
Jag kan kanske slå två mulor med en pinne.
Jag måste iväg på ett ärende. Ni får gräva en grop.
Min Olaf ska åka?
För att hämta en gåva till dig.
-Vad för gåva? -Inget av mina armband.
Det är en överraskning.
Jag måste låna den här.
Vad tittar ni missfoster på?
Vi undrar om du har nåt att säga om vårt uppträdande.
Ett av huvudena var bra.
-Vad har han i kikaren? -Inget bra.
Men det ger oss en chans. Kom.
Säg vad du tycker om min klänning.
Vi har inte mycket tid.
Esmé håller inte Lulu distraherad länge till.
Tältet blev kallt och fylldes med rök och han såg andar.
-Hur? -Inte med magi.
Hårbandet Sunny gav mig hjälper mig kanske att tänka.
Koldioxid som blir gas i en torrismaskin kan förklara kylan och röken.
Kallt.
Jag har hört om illusioner med en projektor och prismalins.
Om kristallkulan är linsen...
-Måste projektorn finnas undertill. -Precis.
Bilderna liknar andar i kristallkulan.
Hon använder vetenskap och teknik för att lura folk att det är magi.
Hon berättade för Olaf om oss. Hur visste hon det?
Daily Punctilio.
Då är hon en bluff och vet inte om en av föräldrarna lever.
Jag är ledsen, Klaus.
Jag ville också få ett mirakel.
Allt kan inte vara bluff. Det måste finnas nåt som inte är en rökridå.
Med orden från en mycket klok...
Monty.
-...livet är en esoterisk gåta. -Esoterisk.
-Jag saknar honom. -Ja.
Faster Josephine dansar.
Hon ser så glad ut.
Och modig.
Vi dansar.
Ursäkta. Jag ser inte utan mina glasögon.
-Dr Orvell. -Hon är också borta nu.
Många i filmen är döda.
Spöken från det förflutna.
Varför har Lulu det här? För att allt hänger ihop.
FBK har att göra med Jacques Snicket,
våra föräldrar, våra förmyndare.
Och Olaf och Quagmires.
-Och oss. -Och madame Lulu.
Hon vet kanske nåt om våra föräldrar.
Vi har inte sökt i skåpet.
-Ett hemligt bibliotek. -Förklädnaderna liknar Olafs.
-De kan inte vara hans. -De är från samma uppsättning.
-"Fullständigt beslöjade konturer". -Mera FBK.
Flera filmer.
De äter dina fötter
De gnagar på dina händer
Vi såg filmen med Monty.
Du är en god...
Jag vill att folk tar med sig temat från filmerna,
rollfigurerna och de hemliga meddelandena i undertexten.
Min rollfigur kanske säger:
"Deborah, ge tillbaka mitt bord."
Men titta med tubkikaren och du ser ordet "Kåren".
När du träffar en frivillig kan du bekräfta dem
-genom en kodfras. -Jacques Snicket.
"Världen är tyst här."
Det fanns i Duncans bok.
Efter förlusten av vår bästa lejontämjare och hennes man
har Frivilliga Besttämjarkåren flytt ut i ödemarken.
Jacquelyn?
"Har du varit snäll mot din mor?" Den koden betyder fly, huset brinner.
Larry, vår servitör.
Sekreterarförklädnad.
Båtkaptenförklädnad.
Brudförklädnad.
Detektivförklädnad.
Mordbrännarförklädnad.
Det är förklädnaderna.
Filerna innehåller en rapport över de tragiska händelserna...
-Vem är det? -Liknar Jacques.
...i Stain'd-by-the-sea, vilka inte kunde berättas förrän nu
med respekt för överlevande och upphovsrättslagar.
Ett leende från de nygifta. Båda paren. Redo?
Tre, två, ett...
Gorgonzola!
-Våra föräldrar. -Våra förmyndare.
De var med i samma organisation.
-Den var hemlig... -Med koder.
-Förklädnader. -Förhindra bränder.
En frivillig organisation som släcker bränder är...
Frivilliga.
-Brand. -Kåren.
-Frivilliga. -Brand.
Kåren.
FBK.
-Jag vet din lilla hemlighet. -Jag förstår inte vad fru Solkig säger.
Det är inte fru. Och sluta med accenten. Jag vet vem du är.
Så klart.
Jag är madame Lulu, spådam på Caligari-tivolit.
Och jag är Esmé Gigi Genevieve Solkig,
sjätte viktigaste finansrådgivaren.
Behandla mig inte som en bibliotekarie som nyss stigit av spårvagnen.
Det patetiska sminket. Löjlig peruk.
-Jag fattar vad du gör. -Och vad är det?
Du försöker stjäla min pojkvän!
Va? Nej.
Snälla, jag vet inte vad du pratar om.
-Snälla. -Det sa jag.
Jag har släpats runt hela ödemarken och det finns inga innerestauranger.
Jag måste sy min egen klänning av tältrester.
Jag tänker inte ersättas av en gycklare.
Håll dig undan min pojkvän, annars vet jag inte vad jag gör.
Det är omöjligt att veta vad nån tänker göra,
det är omöjligt att känna framtiden. En kristallkula kan inte förutsäga
hur en slända kan starta en lavin genom att flaxa med vingarna,
eller att en kvinna i sländekostym startar en serie olycksaliga händelser
genom att stjäla en sockerskål.
-Lulu kan komma tillbaka. -Skynda på.
Men jag vet att Baudelaire-barnens liv
skulle förändras genom ett överraskande uppdykande.
Ni!
Ni.
Vem är du?
En gammal vän, barn.
Biblioteket.
Jag är så glad att vi hittat varann.
Som jag sa skulle barnens liv
förändras genom ett överraskande uppdykande.
Det överraskande uppdykandet var en flock utsvultna lejon.
Och historien kommer att bli mycket värre.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis