EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Se en annen vei
Dette ødelegger kvelden Livet og denne dag for deg
Hver eneste episode Er bare trist og lei
Så se en annen vei Se en annen vei
Baudelaire-barna gjemmer seg I misfostrenes tivoli
Grev Olaf er mye verre enn I ukene som er forbi
Løvene i innlandet Er sultne og tverre
Det finnes intet program Du kan se på som er verre
Se en annen vei
Bare skrekk og gru Og bryderier er på vei
Spør en sinnsfrisk venn: "Bør jeg se på?" Hun svarer deg:
Se en annen vei
TRAGEDIE PÅ TIVOLI: DEL TO
Se en annen vei
Caligari tivolis telt finnes ikke lenger.
En som undersøker innlandet,
ville knapt kunne se at det har vært et tivoli her.
Alt som gjenstår, er en dårlig gravd grop...
...brente etterlevninger...
...og aske.
På en slik kveld
tenker jeg på de skremmende beistene som lurer i mørket,
og jeg undrer på hvilken del av beistet som er mest skremmende.
Noen sier tennene, klørne eller håret,
om du er allergisk.
Jeg tror den mest skremmende delen av et beist er buken,
for ser du den, har du blitt slukt.
Av den grunn betyr "i buken på beistet"
"i fryktelig forfatning og med liten sjanse for å flykte".
Jeg er Lemony Snicket. I denne episoden
blir "i buken på beistet" brukt tre ganger,
ikke medregnet da jeg sa det.
Av den grunn hadde jeg sluttet å se på nå,
før historien blir så nifs
at det føles som om du selv er i buken på beistet.
Den gangen teller heller ikke.
Vi har ikke lang tid. Olaf kommer snart,
og vi er i buken på beistet.
Hvorfor er du spådame?
En spådame er en bibliotekar som jukser.
Jeg mistet dere ved Gravlund, men glemte ikke dere og vennene deres.
Da Quagmire-barna ble tatt,
dro jeg for å redde dem.
Jeg traff Jacques og ble med i FBA.
Den frivillige brannavdelingen.
De prøvde også å redde barna.
Det gikk nesten i FBA-landsbyen.
Men Olaf tok oss.
Jeg inngikk en avtale med Esmé for å unnslippe.
Jeg forlot Jacques for å finne vår modigste agent.
MADAME LULU VET ALT!
FBA samler informasjon her på tivoliet.
Det finnes ingen madame Lulu.
Det er aliaset til den frivillige som er her.
Det går på omgang.
Forrige madame Lulu tok drosjen min til sykehuset
for å hente en viktig sukkerbolle før Esmé fikk tak i den.
Men hun har ikke kommet tilbake.
Og Jacques...
...kommer ikke tilbake.
-Han ville hjelpe. -Han var modig.
Trillingene er trygge. Vi reddet dem.
Så godt å høre.
Dere er virkelig bemerkelsesverdige barn.
Men Olaf er her, og vi er i stor fare.
Jeg har prøvd å vinne tid til Lulu kommer tilbake.
Hun vet nok råd.
Men han fatter mistanke. Vet ikke hvor lenge jeg kan lure ham.
Du lurte oss. God forkledning.
Deres også. Gjenkjente dere knapt.
Hvordan gjorde du det?
En gnist i øynene som tydet på skarpsyn.
Som alle frivillige.
Madame Lulu...
-Olivia. -Olivia.
En beskjed fra Jacques sa at en av foreldrene våre kan ha overlevd.
Du sa at det stemte.
Beklager, barn. Det var bare for å holde ham her.
Men om Jacques trodde det,
må det være sant. Han tar aldri feil.
HEMMELIGE ORGANISASJONERS UFULLSTENDIGE HISTORIE
Jeg har lest litt.
Hemmelige organisasjoners ufullstendige historie.
Du fant den.
FBA har et hemmelig hovedkvarter i Mortisfjellene.
Om en av foreldrene deres lever, er de der.
-Da må vi dit. -Jeg skal ta dere med.
Jacques sa det er på kartet.
-Men det er ikke markert. -Får jeg se?
Merker på kart er som koder.
Den blå linjen er en elv, de grønne husene teltplasser.
De fire brisers avsats. FBA.
Men ingen markører.
Bare en brun flekk der Jacques sølte kaffe.
Kanskje ikke ved et uhell. Man skjuler kanskje markeringen av skjulested.
Jeg tror flekken er stedet.
Ikke langt.
Vi må komme oss dit.
Vi sitter fast til Lulu kommer med drosjen.
Har berg-og-dal-bane-vognene motorer?
Ja, men de går ikke. Radiatoren går støtt varm.
Skyldes nok viftereimen.
Må overføre dreiemoment fra motoren for kjøling.
Vi må ha noe langt og gummiaktig, men det kan ta hele natta.
Da drar vi i morgen tidlig.
Jeg pakker ned biblioteket og mat.
Kan holde Olaf opptatt til da.
Jeg ville hjelpe dere fra dere kom til biblioteket.
Vi har alle mistet kjære, men har funnet hverandre.
Og jeg lover at hvis en av foreldrene deres lever, skal vi finne dem også.
Men nå må vi skynde oss før Olaf kommer.
Det er noe jeg ikke forstår.
Mor og far var i FBA, men Olaf òg.
Så er FBA en edel organisasjon eller en ond en?
Jacques sa det var en gang da FBA var edel.
De slukket branner, bokstavelige og billedlige.
Så var det et skisma. Skjønner dere?
En splittelse innad i en organisasjon.
Noen mente det var bedre å stifte branner.
Så en kveld på opera ble en sukkerbolle...
Mine damer og herrer, på tide med et avbrudd!
Skynd dere.
CALIGARI TIVOLI
Om du er i telt, i vogn
eller på herretoalettet, vask hendene og kom ut hit!
Denne veien, folkens.
Hvordan ser vi ut?
Sløyfen din.
Greit.
SOVIRO SYKEHUS
Mine damer og herrer, gutter og jenter, misfostre og vanlige mennesker.
Jeg er glad for å fortelle om en ny attraksjon ved Caligari tivoli.
Gode nyheter, for popkornet er tørt.
Det er gode nyheter.
Showet skal til å bli mye mer underholdende,
og ikke bare fordi jeg er her.
Hvem her kjenner til den gamle kunsten trollerdom?
Vent. Trolleridom?
Altså magi.
Trolldom! Du mener trolldom.
Ja! Trolldom.
Du har så rett.
Rart at du kan høre, siden du har noe i øret.
Hva?
Se!
-Forbløffende! -Utrolig!
Ikke særlig imponerende. Kanskje om det var duer.
Seriøst?
Hva med dette?
Et skjerf. Hva med to, tre...
Du skremmer ham.
Greit.
Ett til. Der er duen. Den er død, takk.
Det var litt imponerende.
Vet du hva som er veldig imponerende?
Mer imponerende enn 17 skjerf og en død due.
Se!
En grop med sultne løver.
Mine damer og herrer, jeg har en spesiell overraskelse til dere.
Løver er rovdyr, så de spiser kjøtt.
-Ikke overraskende. -Alle vet det.
Men disse løvene har ikke fått noe kjøtt.
Ikke noe mat. De er skrubbsultne.
-Så slemt. -Ikke særlig til show.
Kom i morgen, herr møteplager,
når vi skal velge et tilfeldig misfoster fra Misfostrenes hus
og se på at løvene sluker dem.
Man får vite mye om noen
utfra reaksjonen deres på å høre at noen skal bli spist av løver.
Ondskapsfulle mennesker blir glade,
mens normale mennesker blir forferdet.
Noen kan være ute av stand til å skjule gleden,
mens andre må late som om de gleder seg,
hvis hun er forkledd.
Og enkelte er kanskje forferdet, men ser likevel noe nyttig.
Noe langt med stivelse, laget for å berike enkelte sauser,
men, har man forskerblikk, formet som en løsning.
Jeg så deg ved løvegropa.
-Du har en løsning. -Tagliatelle granden.
Nudelpisken til Olaf?
Vi kan bruke den som viftereim i motoren.
Kan fikse den mens alle sover.
Middagstid.
Nyt den. Det kan bli den siste tom kha gai-en deres.
Tom kha hva?
En thailandsk suppe
med kylling, grønnsaker, sopp, fersk ingefær,
kokosmelk og vannkastanjer.
Tsjallabo raspet ingefæren med tennene.
Hjelpsom på kjøkkenet til vilt monster å være.
Om hun ikke var misfoster, hadde hun blitt en bra kokk.
-Hun blir en bra kokk uansett. -Ikke om hun blir løvemat.
Jeg liker ikke denne slukeplanen.
Men kundene var opprømte, så det er bra for tivoliet.
Alle elsker vold.
Spesielt sammen med slurvete spising.
Ikke et dilemma. Ikke hopp til døden som underholdning.
Dere kan gjøre noe bedre enn å bli spist.
-Som hva? -Bokstavelig talt alt.
Vet aldri når mulighetene banker på.
Åpne opp, misfostre.
-Skynd dere. Jeg vil snakke. -Jeg skynderer meg, Ms. Squalor.
Nå bør vi oppføre oss. Ikke ofte vanlige vil snakke med oss.
Greit. Skal ikke bøye meg inn i en eneste rar stilling.
Jeg bruker bare venstre hånd. Nei. Høyre... venstre.
Jeg er Esmé Gigi Genevieve Squalor,
og som dere ser på kjolen min, elsker jeg misfostre.
-Så snilt av deg. -Ja.
Jeg fikk kjolen for å vise at jeg elsker dem.
Se kosedyret på skulderen som nesten har pukkelrygg,
og med det rare ansiktet er det som om jeg har to hoder.
Du ser misfosteraktig ut.
Jeg er jo et vanlig menneske.
Men jeg ville vise dere at jeg setter pris på dere.
Så mye, faktisk,
at dere er mer enn ansatte på et tivoli.
Dere er noen av mine nærmeste venner.
Esmé, mener du det?
Selvsagt.
Vil heller være her enn hos de mest fornemme folk.
Ingen normale har kalt meg en venn før.
Det er det dere er. Mine misfostervenner.
Og det gjør meg så trist at en av dere skal bli spist.
Jeg får tårer i øynene av det.
Så, så, nære venn. Ikke vær lei deg.
Kan ikke noe for det.
Men jeg har en mulighet til dere som kan gjøre oss alle lykkelige.
En mulighet? Vi sa akkurat at en kunne komme når som helst.
Det er helt sant.
Samle dere ved bålet, så skal jeg fortelle.
Nå som vi har hugget ved og tent bål, slik du ville,
hva var den muligheten?
I kveld tilbyr jeg dere sjansen til å slutte i Misfostrenes hus
og bli med grev Olaf og meg i truppen hans.
Vil en normal mann som ham jobbe med slike misfostre?
Selvsagt.
Samme om du er en stygg særing eller normal,
så lenge man lystrer ham samme hva.
For en mulighet!
Man kan krumme ryggen av glede. Beklager, Hugo.
Nei da.
Hvis dere er interessert, må dere bare gjøre én ting.
Begå drap.
-Høres bra ut. -Sa du...
I morgen under løveshowet velger Olaf ett misfoster til gropa.
Men jeg vil at den utvalgte skal kaste madame Lulu i stedet.
Vil du vi skal drepe madame Lulu?
Tenk på det som en teaterøvelse for å vise Olaf at dere er modige nok.
Det er ikke modig å kaste madame Lulu til løvene.
Bare grusomt og fælt.
Hvordan kan det være grusomt og fælt å gi folk det de vil ha?
Dere vil bli med i truppen,
publikum vil se at noen blir spist av løver,
og jeg vil se Lulu i gropa.
Det høres ikke så fælt ut.
I morgen får en av dere den spennende muligheten
til å gi alle det de vil ha!
Hvorfor vil du at Lulu skal bli spist?
Du forstår det når du blir eldre.
Kanskje ikke du.
Er det noe i veien? Jeg ga dere et sjenerøst jobbtilbud.
Det er sjenerøst, Ms. Squalor.
Men jeg liker ikke tanken på å få Lulu spist.
Jeg, det andre hodet, er enig.
-Tsjallabo er også enig. -Sikkert bare halvveis.
Ulvehalvdelen gleder seg nok til å se henne bli spist.
-Jeg gleder meg. -Jeg også.
Jeg vil bli med grev Olaf.
Kanskje dere kan overbevise de tohodede medarbeiderne.
Tenk på dette.
Kanskje madame Lulu ikke fortjener å bli spist.
Folk får ikke alltid det de fortjener.
Hvem vet det bedre enn dere to?
Dere er jo misfostre.
Sov på det.
Bra jobbet, Sunny.
Det rare med å bli bedt om å sove på det
er at du vanligvis ikke kan det.
"Sove på det" betyr:
"legg deg og tenk på noe i håp om å nå en konklusjon innen morgenen."
Det er lettere å sove når du har tatt et valg.
Ganske nedslitt. Det blir ikke lett.
-Hva er det? -Sløyfen Sunny laget
av sykehusarmbåndet, jeg finner den ikke.
Holder dette?
Violet tenkte på berg-og-dal-banen,
og om hun kunne fikse den med en tagliatelle grande i mørket.
Sunny, fjerne eføyen.
Klaus, få en tang og en 1,2 cm skiftenøkkel.
Jeg ser på motoren.
Klaus tenkte på kartet til madame Lulu,
og om kursen hans var den beste gjennom fjellene.
Sunny tenkte på den lange kjøreturen foran dem,
og om Olivia pakket nok mat til reisen.
-Løvene sover heller ikke. -Høres ikke ville ut, bare triste.
Og sultne.
Jeg synes synd på dem. De burde ikke sulte som underholdning.
Esmé hadde rett om én ting. Folk og løver får ikke alltid som fortjent.
Jeg forstår ikke
hvorfor Hugo, Colette og Kevin vil bli med på onde ting.
De er vel glade for å bli behandlet normalt.
Kanskje derfor grev Olafs trupp jobber for ham.
Tror ikke de har andre steder å dra.
Da er vi heldige. Vi vet hvor vi skal.
Barna tenkte på det hemmelige hovedkvarteret i fjellet,
og om en forelder levde og ventet på dem.
Sunny, kan du forkorte nudelen?
Men de skulle tenkt på Olaf,
som i denne stund heller ikke fikk sove.
Hør på dem. Sulten. Den umettelige lengselen.
De stakkars skapningene.
De får noen å spise snart nok.
La oss snakke om det jeg ønsker. Hvor den levende Baudelaire-forelderen er.
Du sa jeg fikk svar i morgen. Det er etter midnatt, altså i morgen.
Kom tilbake i morgen tidlig, min Olaf. Åndene snakker når de snakker.
Det bør de.
Jeg er tålmodig, Lulu, men tålmodighet er som en irriterende utenlandsk aksent.
Man blir lei.
Vent. Åndene sender meg et syn.
Ja. Det var en grusom ting du gjorde mot en edel mann.
Og nå får jeg et navn.
Jacques Snicket.
Jacques Snicket kom i veien for meg.
Spør åndene hvordan det gikk.
Hva hendte her?
En krystallkule hadde et uhell. Bra at madame Lulu kjøper mange, hva?
Du har vel ikke hatt besøk fra Soviro sykehus?
Nei.
Kjekke Olaf er madame Lulus første gjest på lang tid.
Jaså?
SOVIRO SYKEHUS
Så hvordan havnet denne her?
Ånders veier er uransakelige.
Og madame Lulu var nylig på helsesjekk.
Viktig med jevnlig legestell.
Vi ses i morgen, min Olaf.
Det gjør vi.
ETT AV DISSE MISFOSTRENE BLIR SPIST!
Bra jobbet!
-Bra jobbet. -Takk.
Burde være nok kraft til å nå fjellene.
Takler det vekten av Lulus arkivbibliotek?
Vi kan sjekke.
Vanlige barn kjører berg-og-dal-bane.
Sånn.
Det er få lykkelige stunder i Baudelaire-barnas liv.
Dette er ikke en av dem.
Men nesten.
Når man møter en frivillig, kan man finne ut hvem de følger med en kode.
"Verden er stille her."
Det kan høres rart ut, som mottoet til en hemmelig organisasjon,
eller noe en fremmed sier når han henter deg med drosjen
og ber deg bruke evnene dine til verdens gagn.
Det blir tap langs veien.
Vi lykkes kanskje aldri helt.
Vi kan bli slått, i hvert fall en stund. Men vi forsvinner aldri.
Ikke så lenge det finnes edle, beleste mennesker...
-Til å bære fakkelen. -...til å bære fakkelen.
Skal dere noe sted?
Der er du, min Olaf. Du er så tidlig ute.
Åndene sover fortsatt, som late geiter.
Du kan vel ta en frokostvin med soda med Esmé
og komme tilbake om en time?
Åndene er klare til å gi deg spådommen da.
Trenger ikke en spådom i dag, Lulu.
-Ikke? -Nei.
Det er annerledes nå. Nye planer.
Jeg har mitt eget show nå. Og se, nå kommer publikum.
Denne veien til løvegropa, folkens!
Dere også.
Denne vei til vold og slurvete spising!
Har noen sett sjefens enorme nudel?
Se, Mrs. Bass! Misfostre!
Ikke si navnet mitt høyt. Jeg er på rømmen.
Beklager, jeg er bare så spent.
"Ett av misfostrene blir spist."
Det håper jeg.
Har ikke kost meg siden jeg rante den banken.
Sulten etter underholdning.
Løvene er visst også sultne.
Hva sa du om en bank?
Mine damer og herrer,
jeg tror dette kan være den mest spennende dagen i deres liv.
Velkommen, velkommen
til Caligari tivolis sirkusteltfinale!
Takk.
Jeg er sirkusdirektøren, grev Olaf,
men ikke den grev Olaf dere har lest om i avisa,
for han er død.
Utrolig! Tenk at så mange grever med ett øyenbryn heter Olaf.
Vi er begge svært kjekke. Men nok om meg.
Mine damer og herrer, i denne gropa er det to sultne løver.
Og ved siden av gropa har vi fem nydelige misfostre!
Bra dette er min siste dag i disse klærne.
Snart blir jeg med i grev Olafs trupp.
Skal du skyve Lulu ut i gropa?
Jeg gjør alt for å aldri se ut som et misfoster igjen.
Se godt på disse misfostrene.
Se på Hugos stygge pukkelrygg.
Kakle av Colettes ville bevegelser.
Knis av de absurde, tvehendte armene til Kevin.
Fnis av Beverly og Elliot, det tohodede misfosteret.
Og le så hardt at dere knapt får puste av ulvebarnet Tsjallabo.
Kanskje han med sår på leppene!
Eller dama med pengesekken!
Jeg er ikke misfoster. Jeg er tilskuer. Jeg har bare et hudproblem.
Dette er ikke en pengesekk. Det er matteprøver.
Samme hvem. Håper bare det er klovner her. Jeg liker de triste.
Mine damer og herrer, tiden er inne for utvelgelsesseremonien.
Navnene på alle misfostrene
er skrevet ned på små papirlapper,
brettet sammen og lagt i esken denne vakre, unge damen holder.
Hun er ikke så vakker.
Spill med. Vi finner på noe.
Mine damer og herrer,
jeg stikker hånden ned i esken, tar ut én papirlapp,
bretter den opp og leser navnet på misfosteret høyt.
Så skal det misfosteret gå ned denne treplanken
og hoppe uti gropa, så ser vi på mens løvene spiser ham.
Eller henne.
Før vi begynner, er det noen spørsmål?
Hvorfor får du trekke navnet?
Det var min idé.
Er dette lovlig?
Hva... Ikke ødelegg moroa, gutt.
Skal du stille vanskelige spørsmål, kan du vente i bilen.
Mine damer og da-da-da, jeg stikker nå hånda ned i esken.
Jeg trekker ut én papirlapp
og bretter den svært sakte opp, så det blir mer spennende.
En voksen mann som bretter opp lapper. Utrolig.
Jeg lærte meg å forbløffe publikum ved å jobbe på distriktsteater.
Mine damer og herrer,
jeg bretter nå opp den første bretten i papirlappen.
Jeg er moralsk uvel.
Kan skyldes at jeg spiste pølsa jeg fant på bakken.
Jeg har brettet opp den andre bretten!
Det er bare fem... fire bretter igjen.
Blir dette nifst?
Ikke vær redd, Trixie. Det er familieunderholdning.
Den som blir spist, fortjener det nok.
-Ingen fortjener det. -Bortsett fra grev Olaf.
Tenker du det samme som meg?
Jeg liker det ikke, men ja.
Jeg brettet opp én brett til, og det var den siste!
Hva står...
Mine damer og herrer,
dagens heldige misfoster beviser at to hoder er bedre enn ett.
Beverly og Elliot, kom frem.
-Det er fælt. -Har vi noe valg?
Takk. Vi er glade for å være utvalgt.
Bare hyggelig.
Hopp uti gropa, så alle kan se at dere blir slukt av løver.
Hopp uti!
Hva er problemet?
-Det andre hodet mitt og jeg tenkte. -Tenkte med begge hodene.
Istedenfor å se noen hoppe uti gropa hadde det ikke vært mer spennende...
Å se et misfoster bli skjøvet uti gropa?
Det hadde vært mer voldelig.
Ja, gjør det!
Ja. Jeg vil se det tohodede misfosteret bli kastet til løvene.
Enig. Jeg vil se noen bli skjøvet uti gropa.
Og hvem vil du at skal utføre en så farlig jobb?
Deg, tenkte vi.
Du er jo stjernen her.
Det stemmer!
Jeg vil se sirkusdirektøren kaste det misfosteret uti gropa!
Med glede.
Det er sånn en ære å bli spurt.
Men jeg kan ikke gå lenger enn til hit.
-Hvorfor ikke? -Jeg er allergisk mot katter.
Jaså?
Visste ikke du var allergisk.
Jeg har en idé! Madame Lulu,
du kan gå planken og kaste dem til døden.
Selvsagt!
Madame Lulu er jo grunnen til at vi er her i dag.
Hva synes dere, voldsfans?
Få se madame Lulu kaste Beverly og Elliot uti gropa!
Slå henne med noe! Da går hun.
Det blir ikke nødvendig.
Jeg er likblek av spenning.
-Hva skal vi gjøre? -Jeg vet ikke.
Slutt å hviske.
Vi øker spenningen.
Spenningen har økt nok.
Det er dette alle har ventet på.
Om Lulu ikke er modig nok til å gjøre det,
får den som melder seg frivillig en spesiell belønning.
Jeg er modig nok! Kevin og Colette også!
Modige misfostre? Ikke vær dum.
Vi er modige!
Grev Olaf, la oss bevise det, så kan du ansette oss.
-Ansette dere? -For en flott idé!
Jeg gjør det!
Nei, jeg!
Nei, jeg! Med begge hender!
Jeg kan! Vil ikke jobbe med et misfoster.
Jeg gjør det for Esmé!
Jeg burde få belønningen. Jeg får lærerlønn.
Samme hvem som blir spist. Jeg vil bare føle meg levende!
Visste ikke det var tilskuerdeltakelse.
Kan ikke vente lenger.
Klar til å skyve noen selv.
Stol på meg.
-Nei! -Løp!
-Men... -Jeg er rett bak dere.
Jeg har vært det hele tida.
Løp!
Du er ikke spådame. Du er skolebibliotekaren!
Jeg er mer enn det. Jeg er en frivillig.
Takk for innsatsen.
Tiden er inne for en spesiell belønning.
Jeg fikk aldri gleden av å møte Olivia Caliban,
men broren min elsket henne.
Hun var utrustet med nysgjerrighet, et markant moralsk kompass
og en godt kurert boksamling.
Med andre ord var hun som mange bibliotekarer jeg har kjent.
Et modig og edelt menneske
som ikke fortjente å ende i buken på beistet.
-Det hørtes ut som... -Olivia.
Vår feil om hun er død. Vi ville skyve Olaf.
Vi kan ikke tenke på det nå. Vi må vekk.
Trodde det ville være gøy å se noen bli spist av løver, men det var...
-Grusomt. -Skremmende.
-Sølete. -Det kunne vært meg.
Det kunne vært oss alle.
-Jeg vil hjem. -Jeg også.
Boka.
Olivia lovte å finne den for oss.
Hun var et flott menneske og en flott bibliotekar.
-Forestillingen er ikke over. -Grev Olaf.
Hva gjør dere kujoner her?
De er kujoner, men jeg tilbyr dem likevel en stilling i truppen.
Så snilt av deg, grev Olaf, men du vil ikke ha oss kujoner i truppen.
Jo. Vet aldri når man mister en medarbeider.
Se på madame Lulu.
Dere har ikke noe valg.
Vi skal brenne ned tivoliet. Berg-og-dal-banen først.
Se selv.
Nei.
Om dere ikke blir med oss, hvor kan dere dra?
Hvor skal dere?
DISTRIKTSKART
Hallo.
Gi...
Har ikke sett et sånt på årevis.
En liten, brun flekk? Du så det i morges.
En kodeflekk.
Det markerer et hemmelig sted uten at andre ser det.
Og denne flekken markerer FBAs hemmelige hovedkvarter.
Har ikke vært der på årevis. Siden maskeraden,
da jeg feilet i å skyve en kvinne i øyenstikkerdrakt utfor et stup.
Tenk at vingene virket.
Et kart til FBAs hovedkvarter.
Ja. Det må være der den overlevende etter brannen er.
Virker som madame Lulu ga oss et siste svar likevel.
Jeg kommer til å savne henne.
Pakk til reisen, pus. Vi skal til Mortisfjellene.
Kanskje Lulu etterlot seg noe annet nyttig.
Jeg ser ikke noe nyttig.
Jeg tror du lyver.
Mitt andre hode sier sannheten.
Så hva gjør den esken med mat her?
Tror du ikke mat ville vært nyttig på en lang reise?
Tsjallabo roser smartheten din. Vi så den ikke.
Jeg er sjefen, og jeg sjefer dere til å bære den esken til bilen.
Men først må dere tenne på dette teltet.
Seriøst?
Ja. Dere er med oss nå, misfostre.
Dere må seriøst tenne på teltet.
Seriøst ødelegge alle papirene og notatene
og resten av Lulus kjedelige rot,
så møte meg ved bilen når dere er ferdige.
Tsjallabo, du blir med meg.
Tsjallabo vil bli hos oss.
Jeg bryr meg ikke om hva Tsjallabo vil.
Jeg er sjefen her, ikke dette ville monsteret.
Kom... Bare slutt... Ikke knurr.
Flink ulv.
Heldig for deg at det er så mange bøker og filmer her.
De er lett antennelige.
Brenn ned dette teltet,
så kan dere bli med den vesle ulveungen i teatertruppen min.
På tide å bære fakkelen.
Vi blir ikke med Olaf.
Han har Sunny allerede, og han brente opp skyssen vår.
Og vi når bare fjellene om vi blir med ham.
Hvis vi tenner på, er vi like ille som ham.
Hvis ikke, får vi aldri vite om en av foreldrene våre lever.
Jeg vet hvordan dere har det.
Min første gang var også vanskelig.
La meg hjelpe dere.
Ta maten.
Dere kan bli med i gavevogna.
Vi trekker den med oss.
Med så mange nye rekrutter blir det trangt.
Krokene dine skader meg.
Inn i bagasjerommet, misfoster.
Jeg kan feste den med en djevelknute. Den blir nok sterkere.
For en lettelse. Jeg aner ikke hva jeg gjør.
Det var grusomt, Eleanora.
Det anonyme tipset sa at barna var på tivoliet,
men jeg så bare misfostre og en spådame som ble spist av en løve.
Så tok alt fyr. Bra at billetten min ble tilbakebetalt.
Jeg er på vei hjem, men jeg må ta en omvei.
Jeg gir en lærer skyss,
og hun insisterer på en privat omvisning i banken.
Må du sette inn penger?
Ta ut.
Hva er det til middag?
Her er vi og kjører ut i solnedgangen.
Det er ettermiddag.
Det er ikke poenget.
Poenget er at vi snart blir veldig rike.
Og de overlevende i Baudelaire-familien blir snart veldig døde.
-Tror du Sunny har det bra hos grev Olaf? -Ingen har det bra hos grev Olaf.
Men det er bare til vi når fjellet.
Så snart vi er samlet, rømmer vi og drar til hovedkvarteret.
Hva tror du at vi finner der?
SUVENIRER
Av og til avsluttes en historie før slutten,
med ubesvarte spørsmål, uavklarte handlinger, vedvarende spenning
som dekker verden som et teppe av snø.
Som røyk fra en mistenkelig ild.
Dette er Larry, servitøren.
Den overlevende etter brannen drar til hovedkvarteret. Jeg er på vei.
Er det røyk?
Jeg lever selv i spenning vedrørende Baudelaire-barnas skjebne,
og andre detaljer jeg ikke har oppdaget.
For eksempel skjebnen til min brors drosje og gjemmestedet til en viss sukkerbolle.
Og identiteten til den forrige madame Lulu,
selv om pålitelige kilder hevder at jeg kjenner henne godt.
Det er frustrerende å leve i spenning.
Å ikke vite hva som venter rundt neste sving.
Det kan føles som du står på en avsats
og ikke vet om du vil falle.
Hvor skarpe steinene er i bunnen, og om du får tid til å skrike.
Men sånn er livet.
Det er en cliffhanger.
Beverly, Elliot, trykk på den røde knappen og snakk til meg.
-Vi er her. -Se ut vinduet.
-Det gjør vi. -Det andre vinduet.
-Stopp! Nei! -Hva gjør dere? Slutt!
En spådame trengte ikke å si hvor Baudelaire-drittungene var.
Jeg fant det ut selv.
Så la meg fortelle dere om fremtiden deres.
Det blir lidelse og smerte, så et langt fall til bunnen.
Vet dere hvordan det føles? Det gjør jeg.
Men det ser lyst ut for meg.
Jeg kutter alle bånd til tidligere fiaskoer.
Skjønner dere?
For jeg kutter bokstavelig talt repet dere knyttet...
De skjønner sikkert.
Adjø, Baudelaire-barna.
-Sunny! -Sunny!
Ned med dem, inn i buken på beistet.
Tekst: Birthe Lorgen