EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Se en annen vei
Dette ødelegger kvelden Livet og denne dag for deg
Hver eneste episode Er bare trist og lei
Så se en annen vei
Se en annen vei
Baudelaire-barna er på hotell For å spionere
På en gruppe Grusomme mordere
Det kan virke som grev Olaf Endelig får sin straff
Men når du ser hva som skjer Blir du sikkert veldig paff
Bare se en annen vei
Se en annen vei
Bare skrekk og gru
Og bryderier er på vei
Spør en sinnsfrisk venn: "Bør jeg se på?" Og få til svar
Se en annen vei
DEN NEST SISTE FAREN - DEL 2
Se en annen vei
Sukker?
Nei, takk. Jeg synes at te bør være bitter
og skarp som et sverd.
Dette sukkeret er bittert.
Jeg elsker opera.
Lemony? Skatt? Te?
Han lytter ikke.
Han lytter bare til Beatrice.
Jeg sov ikke. De sluttet å synge.
Og du sluttet å snorke.
Må du ta med skrivemaskinen overalt?
Ny anmelder i Dagens Punctilio.
Anmelder? Pøh.
Det teatralske burde roses, ikke kritiseres.
Dette er interessant, Olaf.
Teatralsk er et ord som her kobles til teater,
men det kan også bety en som skaper mye drama.
Broren min definerer ord igjen.
Håper det er en fase.
Se hvem som er her.
Takk.
Som sjef for Den frivillige brannavdelingen vil jeg utnytte pausen
til å si noen ord om brannsikkerhet...
Så flaut.
Jeg synes han ser viktig ut.
Sterk profil, ett øyebryn.
Går i familien.
Hvor er Jacques? Jeg savner ham og barten hans.
Han kjører taxi i kveld.
Beatrice!
Hvordan var det?
Du var strålende.
Fantastisk å se dere sammen.
Jeg vil dedikere noen ord til min kone,
som dessverre døde i en brann.
Og til sønnen min som er i publikum.
Glad i deg, Olaf.
Pass på dere selv og god natt.
Tilbake til tragedien dere så på.
Fortiden hjemsøker nåtiden,
slik spøkelser hjemsøker operahus.
Svever over det slik kråker svever over et hotell.
Ikke skyt før du ser sukkerkoppen.
Jeg kan treffe en fugl midt på natten.
Fortiden kan treffe som en stein.
Og fange deg som fluepapir.
Spinne deg rundt som et par våte bukser.
Og forandre deg
slik de neste to minuttene forandret mitt liv...
...for alltid.
Jeg er Lemony Snicket.
-Er du Lemony? -Snicket.
Du ser ut som moren din.
Kjenner vi deg?
Noen skjøt eieren og han falt i dammen.
Jeg så det mens jeg fugletittet.
Portvaktene skjøt eieren!
Jeg så det mens jeg strøk!
Det var en ulykke.
-De vet ikke det. -Hva gjør vi?
Kom inn i taxien.
Unnskyld meg?
Når jeg er i en farlig situasjon,
som når jeg blir anklaget for et mord jeg ikke utførte,
liker jeg å stikke av i taxi.
-Kit skulle møte oss. -Jeg er broren hennes.
Dere må inn i taxien med en gang.
Baudelaire-barn!
Jeg hørte dere hadde problemer, så jeg fant noen politimenn.
Vi burde dra før de kommer.
Jeg er på rømmen.
Vi også. Kanskje vi burde dra.
Da får vi ikke satt grev Olaf i fengsel.
Vi kan ikke rømme for alltid.
Dere må bare unngå myndighetene,
forfalske en død i avisen,
og leve resten av livet i anonyme moteller.
-Høres ensomt ut. -Det er det.
Men det er trygt.
Jeg lover.
Går det bra?
Jeg hørte noe om en harpun
og en av eierne.
-Det var et uhell. -Det var grev Olaf.
Ikke vær redde for ham.
Bli med meg. Det er trygt.
Vi bør si ha det til mannen med taxien.
Borte.
Han kunne vel ikke bli.
Kom.
Der er dere.
Etter dere skjøt eieren, fant jeg eieren.
Det kan ikke stemme.
Det kan det.
Det er barna jeg så fra vinduet.
Jeg kjenner dem igjen fra avisen.
De myrdet en som het grev Olaf.
Jeg kjenner dem igjen fra landsbyen,
der de drepte grev Olaf!
La oss ikke dømme for tidlig.
Noe forferdelig har skjedd, men vi har lite informasjon.
Tilbake til rommene.
Grev Olafs rettssak begynner i morgen.
Jeg trodde han var død.
Ikke tro på alt du leser i avisen.
Hvem skriver det tullet?
Din kone?
Du sa rettssaken er på torsdag, om to dager.
Du kan ikke begynne i morgen! Alle er ikke her.
De burde ha kommet tidlig.
Hva med Kit Snicket?
Jeg skulle gjerne ventet på henne,
men det er verre enn det ser ut.
Rettssaken finner sted her i lobbyen.
Pleier de ikke skje i rettssaler?
Jo, men det er lettere å få folk til et femstjerners hotell.
Unnskyld meg, jeg fanget grev Olaf.
Takk, Frank.
Dette er ikke Frank, men Ernest.
-Jeg er Frank. -Selvfølgelig.
-Olaf. -Er det ikke den nysgjerrige naboen?
Jeg håper du tok inn posten min.
Du får ikke post på en stund,
med mindre du endrer adressen din til "fengsel".
-Hvorfor det? -For du skal i fengsel!
Lås ham inne til rettssaken!
Ja, lås meg inne.
Vi kan ikke ha onde mennesker på hotellet.
Det kan være edle mennesker her.
Det er edle mennesker her.
FBA er her, og du skal betale for det du har gjort.
De nye vennene deres forteller visst ikke sannheten.
Hva betyr det?
Tror dere FBA er edle?
Tenk om igjen.
De har nok aldri fortalt hva som er i sukkerkoppen,
hvorfor den er viktig og ble stjålet.
Men jeg kan det.
Hemmelighetene jeg kan dele...
...om FBA og foreldrene deres.
Dere tror dere kjenner historien, men dere aner ikke hvordan den begynner.
Vi finner sannheten.
Ikke hvis jeg er i fengsel.
Jeg er deres siste håp om dere vil vite sannheten.
Jeg kan fortelle ting dere aldri finner ut alene.
Vi vil heller bure deg inne.
Deres valg.
-Kom igjen. -Vi er lei oss for det med broren din.
Hva er problemet? Det er to igjen.
En siste ting.
Sikker på at Høyesteretten kan takle grev Olaf?
Jeg forstår at dere er i tvil.
Grev Olaf lurte meg en gang, det vil aldri skje igjen
Men det er to dommere til,
som jeg har kjent i flere år.
Og de bryr seg veldig om saken deres.
Håper dere kan tilgi meg og stole på meg.
Men hvis ikke
kan dere stole på loven.
Hun låste døra.
Kanskje vi fortjener det.
Dewey er død på grunn av oss.
Han er død på grunn av Olaf.
Og i morgen kan vi fengsle ham inne for godt.
Han har lurt folk før.
Kan han ikke lure retten?
Vi må forberede oss.
-Har du lest om rettssaker? -Ikke mye.
Dette er rom 342.
På et bibliotek er det nummeret for strafferett.
Derfor...
Strafferett.
Det finnes mange lover.
-Du må lese fort. -Mor sa at lover er som pølser.
Det ødelegger frokosten om man vet hvordan de lages.
Hvordan lager man pølser?
Ikke spør.
Dytt inn kjøttet, ikke tenk på beinene.
Jeg trodde vi skulle finne sukkerkoppen,
men vi skviser sammen deler av dyr.
Tålmodighet, skatt.
Mor pleide å si at hevn er som pølser.
Lages de rett, kan de ødelegge en frokost.
Våre liv, som vår hudtone, var perfekte
til grev Olaf og Baudelaire-barna dukket opp.
Ingen slipper unna med å slå opp med Esmé Squalor!
Så hva skal vi gjøre?
La dem spise kråke.
Forkledning i retten føles feil.
Se.
En lapp fra dommer Strauss.
"Jeg håper disse passer. Dere har vokst."
Vi har også forandret oss.
Hvorfor har dere ikke skiftet?
Dommer Strauss ba meg følge dere
-med bind for øyene. -Bind for øynene?
Ingen kan se på vei til retten.
Har dere ikke hørt om blind rettferdighet?
Men det betyr at rettferdighet skal være fordomsfri.
Vi tolker det bokstavlig,
så alle må ha bind for øynene før rettssaken.
Scalia.
Hun mener at en bokstavelig tolkning ikke gir mening.
Lovtolkning kan virke forvirrende,
som tolkning av pølser.
Jeg venter i gangen.
Fjerde etasje. Skynd deg.
-Hallo, Esmé. -Du høres kjent ut.
Det er meg, Jerome.
Mannen din.
Å, den Jerome.
Jeg hadde glemt deg og ansiktet ditt.
Her for rettssaken?
Jeg er her i rettferdighetens navn, noe du aldri vil forstå.
Rettferdighet er ikke moteriktig. Urettferdighet er det.
Så hvorfor er du her?
Vi skal hevne oss.
Er ikke datteren min søt?
Hyggelig å snakkes.
For en dum heis.
Ta på denne.
Kan ikke se.
Hvor er jeg?
Jeg kan ikke se.
Det er bra.
Vi er klare.
Jeg har også bind for øyene,
så dere må føle dere frem for å finne meg.
Kom igjen.
Dette er som den blinde leder den blinde, et uttrykk jeg nettopp fant på.
Det er allerede et uttrykk.
Det betyr at de som styrer ikke vet mer enn de som ledes.
Det er irrelevant. Her er heisen.
Unnskyld.
Beklager, frue.
Jeg må si det, barn...
Jeg tvilte på Olav siden jeg lot ham passe på dere.
Og i dag vil verden få se sannheten!
Det er vanskelig å se noe.
For en fin slangestatue.
Heisen må være her borte.
Det gjorde vondt.
Kan jeg få deres oppmerksomhet?
Rettssaken skal begynne.
Vennligst sett dere.
Vi finner ikke plassene våre.
Til venstre.
Unnskyld, min venstre.
Litt til.
Ikke så langt.
Hun var skremmende.
De stikkende øynene og det blodtørstige smilet.
Jeg satt også fast i heisen med Esmé Squalor.
Jeg snakket om den lille jenta!
Se opp! Feil plass, kakesniffer!
Det er henne!
Husk at hvis noen smugtitter,
vil de straffes av retten.
Sitter alle?
-Det er... Klaus. -Bra.
Fjern bindene.
-Men vi tok dem nettopp på. -Ikke vær dum.
Rettferdighet er blind, men beviser må man se for å tro.
Dere setter bindene på igjen før kjennelsen.
Det gir ikke mening.
Dere fant visst klærne jeg ga til dere.
De passer perfekt, takk.
Jeg gleder meg til å se Olaf få straff.
Han infiltrerte skolen og kom ikke på noen fiolinkonserter!
Han skylder meg mye godteri.
Ikke som den snille gymlæreren.
Jeg gikk på Gravlund Grunnskole. Hils rektor fra meg.
"Hils rektor fra meg."
Alle vet at viserektoren er viktigst.
Og han forsvant for lenge siden.
Ingen har sett ham på flere år.
Jeg håper de halshugger ham.
Reis dere for dommerne,
meg og mine kolleger.
Hvorfor så høyt oppe?
Høyesterett tolkes bokstavelig.
Sett dere.
Før inn grev Olaf.
Ingen applaus, takk.
Nei, ikke klapp. Dette er en rettssal.
Jeg trodde det var et hotell.
Hotellet brukes som rettssal.
Takket være de berørte partene og en bankmann,
har jeg flere beviser i Baudelaire-saken.
Jeg leverer til retten...
...En fullstendig historie av urett
eller Ond lengsel etter andres formuer.
Olaf.
Jeg fant på tittelen.
Jeg må også levere inn denne harpunen,
som ble brukt til å drepe hotelleieren i går.
Det diskuterer vi senere.
Dommerne vil lytte til saken,
mens myndighetene venter utenfor
for å arrestere den skyldige om han prøver å rømme.
Etter rettssaken
vil jeg invitere alle på fest.
Spesielt rike kvinner.
Jeg har også en fest.
Et cocktailselskap. Rike menn får en gratis gave.
Festen min blir som en musikal.
Festen min har en steppeforestilling.
Festen min har fyrverkeri!
Festen min har pølser!
Stille i retten!
Vi diskuterer rettferdighet, ikke sammenkomster.
Du blir nok ikke bedt på mange fester.
Det holder.
Jeg kaller inn de første vitnene.
Det er dere, Baudelaire-barn.
Si hva dere heter.
Vi vet det, men det er slik det funker.
-Violet Baudelaire. -Klaus Baudelaire.
Sunny Baudelaire.
Yrke?
-Oppfinner. -Forsker.
Kokk.
Innvending! Deres ekte yrker er foreldreløse,
eller arvinger av en stor sum.
Innvendingen er notert, men du bør ikke snakke før det er din tur.
-Er dette utenfor turen min? -Ja!
Dere har reist langt
og lidd mye.
Men endelig er dere trygge og blant venner,
klassekamerater og kolleger,
ansatte,
og naboer, journalister,
teaterpublikum,
fashionistaer,
leger, sykepleiere,
tivoligjester,
fjellklatrere,
telegrafoperatører
og dykkere.
De har fulgt med på dere hele veien
og vil snakke på deres vegne.
Men deres vitnesbyrd er det viktigste.
Kom igjen. Fortell oss historien deres.
Vi lover å lytte denne gangen.
Foreldrene våre ba oss dra til Saltstranden.
Vi hadde stranden for oss selv.
Vi testet en oppfinnelse da vi så en skikkelse.
Det var Mr. Poe fra banken.
Han sa at...
Han sa at foreldrene våre hadde dødd i en brann.
Vi bodde med grev Olaf.
-Han slo Klaus! -Han ville gifte seg med Violet!
Han forgiftet onkel Monty!
Han kastet tante Josephine til iglene!
-Han samarbeidet med Esmé Squalor. -Og Carmelita Spats.
Han kidnappet Quagmire-trillingene.
Han drepte Jacques Snicket i Fuglebeundrernes asyl.
Han prøve å halshugge Violet.
Han kastet...
Han kastet en modig bibliotekar til løvene.
Overalt prøvde vi å fortelle folk om ham!
-Men ingen lyttet. -Ingen ville lytte!
-Så forferdelig. -Vi mistet alt.
Unntatt hverandre.
Vi overlevde fordi vi trodde på en trygg fremtid.
Der folk ville lytte.
Og tro på oss.
Vi har lidd oss gjennom så mye, og det er bare hans skyld.
Han.
Grev Olaf.
Verden blir ikke trygg før han bures inne.
Og alle gode mennesker kan forsvare seg.
Takk.
De er så modige.
Så organiserte.
Minner om meg selv.
Hvis dere bare hadde fortalt oss.
Takk, Baudelaire-barn.
Dere har vært modige.
Dere kan gå nå.
Jeg skulle ha andre vitner,
men deres vitnesbyrd var så overbevisende at jeg ikke vil kaste bort tiden.
Jeg skal snakke med de andre dommerne,
og hvis de er enige,
kan disse uheldige hendelsene ta slutt.
For en lettelse.
Boka sa at rettssaker kan ta dager eller måneder.
Det er det jeg er redd for. Grev Olaf er så rolig.
Kanskje han spiller.
Vi vet han er en dårlig skuespiller.
Takk.
De andre dommerne er klare til å diskutere.
Så med mindre...
En fiolinsolo om en marin katastrofe!
Nei! Slutt!
Vi skal avgjøre dommen.
Slapp av, Baudelaire-barn.
Deres ord er alt vi trenger.
-Vent! -Har du en innvending, Klaus?
Hva gjør du, Klaus?
Dommer Strauss sa at vårt ord er nok.
Men det har aldri vært nok før,
og grev Olaf vet det.
De må høre det fra noen andre.
En som vet om alt grev Olaf har gjort
og liker å snakke foran folkemengder.
Er det noe galt?
Nei, vi ønsker å stevne vårt eget vitne.
Et vitne med eget vitne? Veldig uvanlig.
Ifølge en bok jeg har lest,
kan et vitne utspørre et annet vitne in loco advocatus.
I rollen som advokat.
Du har lest juss, ser jeg.
Men vil du ikke heller at dette tar slutt?
Det er derfor vi gjør dette.
Gulvet er deres.
Takk, ærede dommer.
Vi stevner grev Olaf for retten!
Applaus, takk.
Hva heter du?
Grev Olaf.
Yrke?
Impresario.
Sverger du å fortelle sannheten,
og bare sannheten?
-Jeg har aldri løyet. -Det er en løgn!
-Bevis det. -Det er poenget.
Jeg har alltid vært ærlig om hva jeg ønsker:
dere døde og formuen i mine skitne hender.
Det er mer en folkene her kan si.
De er her for å hjelpe oss.
Hjelpe dere?
Se dere rundt!
En bankmann som bryr seg mer om forfremmelse enn tre barn.
Visepresident i foreldreløse saker.
En mann som er redd for å beskytte dere,
og en kvinne som mener papirarbeid er verdt mer enn liv.
En visepresident som gjerne slapp meg inn på skolen sin
så lenge jeg strøk ham med hårene.
Det er en løgn! Han strøk bare...
...fiolinen.
Rike mennesker som brydde seg fordi det var moteriktig,
og landsbyborgere som brukte dere som tjenere.
Frivillige med kompliserte koder og pretensiøse referanser,
men som er nytteløse i den virkelige verden.
Og helt øverst,
en dommer som var så blind at hun lot meg gifte meg med deg.
De skal liksom være ordentlige,
men de har hjulpet meg mer enn noen andre.
De burde vært her oppe.
Du er det.
Men det er dere også.
På Farefjellet,
hva gjorde dere for å redde søsteren deres?
Vi holdt Esmé...
Høyere, for retten.
Vi holdt Esmé fanget.
Og da dere måtte finne hovedkvarteret i fjellene,
hva gjorde dere for meg?
Brant ned Caligari tivoli. Men...
La oss høre vitnene. Du!
Hvem forårsaket ulykken ved Parfymen papirmølle?
Klaus Baudelaire, men...
Hvem stjal Hals nøkler og brøt seg inn på Heimlich hospitalets bibliotek?
Violet Baudelaire, men...
Du med kråkehatten!
Etter at Baudelaire-barna ble tiltalt for mord i Fuglebeundrernes asyl,
godtok de straffen?
Babyen hjalp dem å rømme!
Dere skulle brenne oss på bålet!
-Vel... -Jeg trenger ikke spørre
hvem som skjøt Dewey Denouement.
For jeg var der.
Det var Violet, Klaus og Sunny Baudelaire,
med harpunen ved dammen.
Er det sant?
Husk at dere har sverget en ed.
Det er ikke hele sannheten.
-Du manipulerer fakta. -Dere også.
Dere er ikke uskyldige barn slik dere har latet som.
Dere har løyet.
Dere har stjålet.
Dere har forlatt folk.
Dere har startet branner.
Gang på gang
har dere brutt loven for å overleve, akkurat som alle andre.
For her er sannheten ingen vil fortelle dere:
Det finnes ikke edle mennesker.
Foreldrene våre.
Foreldrene deres fortalte aldri om operaen
og giftpilene.
Ærede dommer,
Jeg stevner Esmé Squalor for retten.
Navn.
Esmé Gigi Genevive Squalor.
-Yrke. -Singel.
Vi er fortsatt gift.
Singel og jeg elsker det.
Fantastisk rik. Utrolig attraktiv.
Byens fjerde viktigste økonomiske rådgiver.
Sjette viktigste.
Sjette.
Du tester min tålmodighet.
-Pølser? -Du er så søt.
De er ikke forgiftet.
Ingen flere spørsmål.
Dere kan avhøre vitnet.
Vel?
Har dere ingen spørsmål?
Ingen uløste mysterier i de store hjernene deres?
Kom igjen. Det blir gøy.
Siden vi møttes har du vært besatt av sukkerkoppen.
Vi vil vite hvorfor.
Det var på tide.
Vi var på operaen,
og Beatrice snakket om moral eller noe.
Noe så verdifullt burde ikke passes på av ett menneske.
Du kan stole på meg.
Jeg er rik og vakker.
Det er forrædere i FBA
som ikke vil slukke branner.
En mann med skjegg og en kvinne med hår.
De tror brann kan løse alle problemer.
Hva om de får tak i Anwhistles forskning?
Eller rekrutterer frivillige
som føler seg sårbare?
Det kan skje en splittelse.
Vi ønsker begge en familie.
Vil du ikke at barna dine vokser opp i en trygg verden?
Sukkerkoppen er vårt eneste håp.
Siste del i tesettet mitt.
-Vi har bare én mulighet. -Det er forferdelig.
Men for en god sak. Vi har ikke noe valg.
Du må ikke gå glipp av nest siste scene.
Det betyr scenen som er før den siste.
Hvem synger midt i en duell?
Det er en opera.
Jeg foretrekker underholdning uten tilfeldige musikkstykker,
men det kan forandre seg.
Teen trenger mer sukker.
Tyver!
Er det en giftpil?
Sesongens nye mote.
En beundrer smuglet den inn i pausen.
-Samme her. -Du kaster den aldri.
Din gave, i tillegg til å kle øyenstikker-kjoler,
er din medfølelse.
Hva skjer?
Piler er mer spennende enn opera.
La oss diskutere dette rolig og rasjonelt.
Venner stjeler ikke sukkerkopper.
Ro dere ned!
Olaf?
Du!
Det holder!
Dette handler om Baudelaire-barna,
ikke en mystisk hendelse i fortiden.
Vil dere ikke vite hva som skjedde?
Hva skjedde?
Det ballet på seg.
Tyveriet førte til mordet som førte til splittelsen,
som førte til to tilbaketrukne frierier
og en rekke branner.
Venner ble fiender.
Barn ble foreldreløse.
Og bare på grunn av...
Han burde ta en tur til legen.
Jeg beklager.
Må være noe jeg spiste.
Det kan ikke være pølsene.
Den søte jenta lovte at de ikke var forgiftet.
-Carmelita. -Medusoid mycelium.
Ja.
Gisp etter luft og jamre dere.
Den følelsen i halsen deres.
Det er smaken av min hevn,
som er servert, som rettferdighet og pølser.
Esmé Squalor har forgiftet dere
med medusoid mycelium.
Alle sporene er dødelige. Pepperrot er den eneste motgiften.
Hvordan fant du den?
Jeg gjemte den i dykkerhjelmen.
Jeg fant den ikke.
-Så hvorfor hoster alle? -Det er nok pepper.
Mener du å si
at du kunne forgiftet hele rommet...
...og så ga du dem for sterke pølser?
Ikke hvilke som helst pølser!
Kjøttet er mørkt og seigt
fordi det kommer fra en mørk og seig fugl.
Dere ydmyket meg, så nå spiser dere kråke!
Har vi spist kråke?
-Det smakte som kylling. -Ja.
Drikk litt vann, alle sammen.
Retten tar seg av deg senere. Sitt ned!
Sett dere, Baudelaire-barn.
Sett deg ned!
Ingen flere avbrytelser eller historier.
Har du noe mer å si til retten, grev Olaf?
Ikke som en sang.
-Jeg er uskyldig. -Greit.
Jeg er så utrolig uskyldig
at "uskyldig" burde stått i ansiktet mitt.
U-en for "uskyldig".
S-en for "slett ikke noe galt", som jeg ikke har gjort.
Y-en for...
-Uskyldig staves ikke slik. -Rettskriving gjelder ikke.
Det gjør det.
Da burde uskyldig staves O-L-A-F,
for det er det jeg er.
Jeg er...
Jeg er lei meg, Baudelaire-barn.
De andre dommerne vil vite om dere erkjenner skyld?
Men vi står ikke for retten.
Dette er Olaf sin rettssak.
Jeg liker det heller ikke,
men etter disse bevisene har jeg ikke noe valg.
Er dere skyldige?
Vi er uskyldige.
Er dere sikre på det etter alt vi har hørt?
Vi er uskyldige...
...nok.
Dommerne vil diskutere tiltalen.
Vennligst sett dere.
På med bind for øynene.
Dere også, Baudelaire.
Jeg vil ikke.
Det må vi om rettferdigheten skal seire.
Men da kan vi ikke se noen ting.
Jeg kan gjøre det for dere.
Ikke.
Slutt. Jeg har...
-Nei! -Dommer Strauss?
Hun kan ikke svare nå.
Hun konsentrerer seg om saken.
Hun har det bra.
Hun lagde den lyden fordi hun nyter en karamell.
-Stemmene høres kjent ut. -Vi må se.
Vi blir straffet.
-Kanskje domstolen fortjener straff. -Se!
Baudelaire-barna har tatt av bindene.
De har brutt reglene.
Denne domstolen er verdiløs og uærlig!
To av dommerne jobber med grev Olaf.
Dommer Strauss kan fortelle dere at vi har jobbet sammen lenge.
Men ikke nå, for hun har sverget et taushetsløfte.
Dommer Strauss, de dommerne er...
Ta av bindene for øynene. Grev Olaf kidnappet dommer Strauss!
De lyver! Det er sannheten!
Jeg tror på dem. De har opplevd urett før.
De skaper bare problemer!
-De sier sannheten. -Eller de lyver.
De er mordere!
De er kakesniffere!
De er modige, som moren sin!
Foreldreløse, som faren sin!
-Skyldige! -Uskyldige!
De er hypnotisert.
De er store fan av Herman Melville!
De som tar av bindene for øynene vil bli arrestert.
-Ikke stol på myndighetene. -De rømmer!
Baudelaire-barna løper mot heisen. Ta dem!
Skal dere ned?
Vi skal dit dere skal.
Jeg skal til vaskerommet.
Jeg må hente sukkerkoppen.
Så skal jeg til taket for å hente soppen.
Så skal jeg til lobbyen for å forgifte alle.
Så skal jeg til taket for å rømme.
Mye opp og ned, men sånn er livet.
Du får ikke sukkerkoppen uten koden.
Jo. Hotellet er som et bibliotek.
Og man kan finne hva som helst hvis man har én ting.
-En katalog? -En fange.
Jeg fant hintene til koden på en servitør.
Og svarene er nok i boka di.
-Fortell, eller bli harpunert! -Aldri!
Hjelp meg å overrumple denne kjeltringen
og ta ham med til lobbyen for å få sin straff.
De andre dommerne samarbeider med ham.
Jeg har kjent dem lenge!
De har alltid vært interessert i dere.
Selvfølgelig. De er på min side av splittelsen.
Rettssaken var rigget fra begynnelsen.
Jeg sviktet dere igjen.
Du svikter meg hvis du ikke hjelper meg med låsen.
Det første hintet er en medisinsk tilstand alle barna har.
Nå?
-Allergi mot peppermynte. -Hva gjør du?
Alle har sviktet oss. Hvorfor skal vi beskytte sukkerkoppen?
Jeg vet det neste svaret.
J-I-F...
De ordene staver ingenting.
-Rettskriving gjelder ikke. -Jo.
-Si frasen så skriver jeg. -Greit.
Den andre frasen er våpenet som gjorde meg foreldreløs.
Etter den kvelden i operaen.
Giftpil.
Ja.
Skriv det!
Sukkerkoppen er så nær!
Det tredje hintet er det ufattelige spørsmålet
i Richard Wrights mest kjente roman.
Godt spørsmål.
Ingen bryr seg!
Skriv det!
Hvorfor gjør du dette?
Fordi...
...sukkerkoppen ikke er på vaskerommet.
Den er her.
Kråken ble skutt og sukkerkoppen falt i luftehullet.
Luftehullet fører ikke til vaskerommet.
Låsen var en lokkefugl.
Så hvor er den?
Hemmeligheten døde med Dewey.
Han er ikke den eneste som skal dø i dag.
Hvis jeg ikke får det som jeg vil, får ingen det.
Jeg skal slippe løs soppen og drepe alle på hotellet.
De frivillige syntes ikke jeg var edel. Jeg skal vise dem!
Dommerne syntes ikke jeg var ond nok. Jeg skal vise dem også!
Jeg vil få min hevn,
og frivillige og kjeltringer skal omkomme.
-Du dør med dem. -Nei.
Jeg seiler vekk i Carmelita II.
Du kan ikke seile fra en høy bygning.
Tyngdekraften knuser deg.
Tyngdekraften er bare enda en fiende.
-Jeg får båten ned fra taket. -Nei!
Hva gjør du?
Ingen er trygge så lenge Olaf er her.
Kom igjen!
På tide å forgifte hotellet.
Brenn ned hotellet.
Hva sa drittungen?
-Hun sa: "Brenn ned hotellet." -Nei!
Hun følger i mine fotspor.
Jeg var en god verge.
Du var forferdelig. Hun vet ikke hva hun snakker om.
Brenn ned hotellet!
Jeg var så opptatt med hevn at jeg glemte hobbyene mine.
Jeg heller ut disse brannfarlige stoffene.
Uskyldige vil bli skadet.
Røm!
Hvis vi advarer dem mot soppen, vil de ikke lytte.
Men hvis det brenner...
-Kan de evakuere. -Og være trygge.
Du slipper aldri unna!
Jeg har alle bevisene mot deg her!
Takk for veden.
På tide å slippe løs soppen.
Jeg håper dere vet hva dere gjør.
Hva gjør dere?
Jeg når ikke taket hvis vi stopper i hver etasje.
Vi kan advare folk i hver etasje!
Og redde alle sammen.
Bare de som tror på dere.
Hotellet brenner!
Brann? Endelig tenker du stort, Olaf.
Det er ingen brann. De prøver å lure dere!
Bli der dere er!
Lukter dere ikke røyken?
Det er fra grillen i cocktailselskapet.
Typisk Olaf, fest istedenfor brann.
Vi prøvde å være dårlige eksempler.
Du har skuffet oss for siste gang.
Det har jeg.
Du er en skam mot ditt yrke!
Brann!
Du burde legge falske advarsler til dine forbrytelser.
Nå sier de vel snart at grev Olaf er her.
Grev Olaf er her.
Det brenner! Dere må dra!
Følg meg. Jeg finner utgangen med bind for øynene.
Den blinde leder den blinde.
Jeg har deg.
-Brann! -Brann? Å, nei.
-Trappene er denne veien. -Trappene er denne veien.
La oss møtes midt på treet og bli her.
Esmé, Carmelita, hotellet brenner.
Hvorfor skal vi høre på dere?
Hun har rett, dere lyver mer enn eksen min.
Nei, det er en stor brann. Jeg sverger.
Og sukkerkoppen er ikke på vaskerommet.
Han lyver. Vi tar trappene og henter den selv.
Endelig er sukkerkoppen min!
Det var ikke planen, men jeg startet i hvert fall en brann.
Den brenner ikke fort. Mange vil rømme.
Den brenner ikke sakte heller. Hva om noen ikke rømmer?
Jeg sparer medusoid myceliumet.
Olaf ville forgifte alle.
Vi hadde ikke noe valg.
Brannen svekker bygningens struktur.
Hjelp meg å dra ned denne.
Feste den til åregaflene og lag en fallskjerm.
Jeg vet at å rømme fra loven virker
som det rette å gjøre, men det er feil.
Jeg var hestetyv i flere år da jeg var på deres alder.
Vi har ikke tid!
Hjelp meg å feste denne.
-Jeg står og passer på. -Dytt båten
til kanten av taket ellers dør vi. -Greit.
-Bli med oss, dommer Strauss. -Nei.
Dere kan ikke rømme fra åstedet.
Bli med meg så forklarer vi alt til myndighetene.
De tror ikke på oss.
Eller de kan være fiender.
Det er ingen unnskyldning!
Loven har ikke alltid rett. Den er ikke alltid god.
Det kan virke sånn.
Men jeg kan gi dere et hjem.
Jeg kan passe på dere.
Jeg har fulgt etter dere så lenge, og dere kommer dere alltid unna.
Men nå har jeg dere.
Og dere får ikke dra.
Vi beklager.
Jeg er kapteinen.
Og jeg sier splitte mine brannseil!
En forferdelig brann.
Hvis de frivillige ser det,
vet de at Det siste trygge stedet ikke er trygt.
De vet mer enn det.
De vet at jeg har vunnet,
at ondskapen har seiret,
og at jeg endelig har Baudelaire-barna.
Siden jeg begynte å vie livet til Baudelaire-saken,
er det mye jeg ikke har løst.
Jeg vet ikke hvor sukkerkoppen endte opp,
men jeg har en teori som involverer en hemmelig kjeller
og et postrør som ser ut som et luftehull.
Jeg vet ikke hvorfor søsteren min
ikke kom tilbake til hotellet slik hun lovte.
Men jeg frykter det verste.
Jeg har funnet svaret på det mest ufattelige spørsmålet
i Richard Wrights mest kjente roman, og det er:
"Hvem vet når et lite sjokk
kan forstyrre den skjøre balansen mellom den sosiale orden og ambisjon
og felle alle skyskraperne i byen?"
Det betyr at en liten hendelse,
som en mann som ikke lar tre barn sitte på i taxien sin,
kan lage krusninger og skjelv,
og rive ned en bygning.
Har du sett Violet, Klaus og Sunny Baudelaire?
De er borte.
Jeg har vært overalt,
og undersøkt alt de har gjort.
Og nå er alt gått opp i flammer.
Det eneste som er igjen av En fullstendig historie om urett...
...er dette bildet.
Om bare noen hadde beskyttet dem.
Kan jeg beholde dette?
Jeg klarer ikke beholde det,
men du får nok ikke brukt for det heller.
Dette er ikke historien om Lemony Snicket.
Men om det var det, hadde jeg fortalt om en mann, en kvinne
og en forferdelig forbrytelse i operaen.
Jeg må fortelle sannheten. Jeg kastet pilen.
Det var min ide å stjele sukkerkoppen.
-Du får ikke gi livet ditt for mitt. -Du er verdt mer.
Beatrice.
Jeg elsker deg om vi aldri ses igjen,
og jeg elsker deg om jeg ser deg hver tirsdag.
Jeg elsker deg slik isfjellet elsker skipet
og passasjerene elsker livbåten
og slagmarken elsker unge menn
og peppermynte elsker allergier.
Jeg vil elske deg når vi blir eldre,
og det skjer hele tiden.
Jeg vil elske deg til hver flamme er slukket og husene gjenoppbygd,
og hver kode og hjerte er knust.
Jeg vil elske deg om du gifter deg på nytt,
og om du får et barn,
eller to eller tre barn.
Jeg elsker deg, Beatrice.
Det vil jeg alltid gjøre.
Du var alltid flink med ord.
Han er her borte!
Bli.
Historien tar en annen retning.
Historien om Lemony Snicket kunne handlet
om modige menn og kvinner i en hemmelig organisasjon
med gode intensjoner,
som ble ødelagt av splittelsen,
en rekke branner
og deres egne tragiske feil.
Beatrice må betale for dette.
Å, nei...
...hun skal brenne.
Historien om Lemony Snicket kunne vært lang og ensom
og uferdig.
Men dette er ikke hans historie.
Dette er historien om Baudelaire-barna.
Jeg er bare fortelleren.
Mitt navn er Lemony Snicket,
og det er min plikt å følge livene til Baudelaire-barna.
For hvis jeg gjør det...
...finner jeg dem kanskje igjen.
Du synes nok at Baudelaire-barna Fortjener å vinne
Og havne et trygt, sikkert sted
Grev Olaf fanget og buret inne
Ikke en hjelper å se
Men det ender ei lykkelig Ikke her, ikke nå
Historien er sørgelig og lei
Du drømmer om rettferd Og fred for enhver
Men ting tar en annen vei
To gode foreldre Så tapre og tro
Bør sammen bli gamle og grå
Men jeg er lei for å si det Det blir ingen ro
Og teppet går ned nå
Nei, det ender ei lykkelig Ikke her, ikke nå
Historien er sørgelig og lei
Du drømmer om rettferd Og fred for enhver
Men ting tar en annen vei
Nei, det ender ei lykkelig Ikke her, ikke nå
Historien er sørgelig og lei
Du drømmer om rettferd Og fred for enhver
Men ting tar en annen vei
Nei, det ender ei lykkelig Ikke her, ikke nå
Historien er sørgelig og lei
Du drømmer om rettferd Og fred for enhver
Men ting tar en annen vei
Noen folk smiler...
Det har flere år, måneder og søvnløse netter
siden jeg begynte å følge Baudelaire-barna.
Men til tross for alt jeg har gjort, har jeg ikke funnet ut hvor de er.
Jeg kan ikke hjelpe dem.
Jeg håper bare at de er trygge.
Uansett hvor de er nå.
Tekst: Trine Friis