EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Se en annen vei
Dette ødelegger kvelden Livet og denne dag for deg
Hver eneste episode Er bare trist og lei
Så se en annen vei
Se en annen vei
Baudelaire-barna på sjøen Går i land langt vekk
Olafs rett bak dem Og vil fange alle i en smekk
Historien ender i tragedie Når natten er på hell
Vær så snill, vær så snill Du må redde deg selv
Bare se en annen vei
Se en annen vei
Bare skrekk og gru
Og bryderier er på vei
Spør en sinnsfrisk venn: "Bør jeg se på?"
Og få til svar
Se en annen vei
Til Beatrice --
Jeg elsket, du forsvant.
Verden er et mareritt.
Hvor skal du?
Hotell Denouement.
Det brant ned for fire år siden.
Det er bare aske. Hvorfor vil du dit?
Jeg leter etter noen.
Jeg håper du finner dem.
Baudelaire.
Du har kanskje merket
at det er lettere å bli vant til glede enn smerte.
Den trettende rotølflåten du drikker er ikke så god som den første,
for du er blitt vant til smaken
av vaniljekrem blandet med rotøl.
Men den trettende gangen du oppdager at noen følger etter deg,
blir du mye mer desperat enn første gang,
for du har vært på rømmen i mange år, og er utslitt.
SISTE UTGAVE! DAILY PUNCTILO ANKLAGES FOR FALSKE ARTIKLER
Mitt navn er Lemony Snicket.
Jeg har vært på rømmen i mange år, og jeg er utslitt.
Før var jeg med i en hemmelig organisasjon,
sammen med venner, søsken og kvinnen jeg elsket.
Nå er alle menneskene, og organisasjonen, borte,
og jeg drikker rotølflåter alene
mens jeg følger den triste saken til de foreldreløse Baudelaires.
Men nå har saken tørket ut.
Jeg vet ikke hvor det ble av Baudelaires
da de seilte vekk fra det brennende hotellet for lenge siden.
Jeg vet ikke hva som skjedde med dem.
Alt jeg vet, er at i denne historien,
er det ingen lykkelig slutt.
Og med det i bakhodet...
Frykter jeg at de foreldreløse Baudelaires og jeg er i samme båt.
Jeg har seiret!
Jeg har brent ned Hotel Denouement,
ødelagt V.F.D en gang for alle,
og Baudelaire-barna er endelig i mine klør!
Endelig er deres formue min!
Det sier du.
Jeg tror først jeg skal kjøpe ny bil.
En med stor motor,
sånn at jeg kan kjøre fortere enn fartsgrensen, og krasje med andre uventet.
Foreldreløse, kjør til nærmeste lukusbilbutikk!
Vi kommer ingen vei. Vinden har stilnet, og vi er utslitte.
Latskap er ingen unnskyldning.
Dere er de verste hjelperne jeg har hatt.
-Vi er ikke hjelperne dine! -Hva har dere å spise?
-Nøtt? -Hva er det du kaller meg?
Dere glemmer visst hvem som er kaptein.
Hvis dere ikke gjør som jeg sier,
åpner jeg denne dykkerhjelmen, og det vil dere ikke like.
Ikke du heller. Hvis du slipper ut medusoid mycelium, blir alle forgiftet.
Vi er i samme båt.
Dere tror dere er så smarte.
Men siden dere ble foreldreløse, har dere bare klaget.
Mens dere har vært sutrete og ubrukelige,
har jeg kommet på en plan.
Vi trenger ikke å sitte fast her midt ute på havet,
på Carmelita Two.
For jeg...
...skal endre navnet til Olaf.
Jeg har lest om tidevann på Queequeg,
og jeg kan finne hjem til byen.
Jeg kan lage et kompass.
Jeg må ha magnetisk metall og dreieskive.
Hva med grev Olaf?
Dytt.
Vi har ikke navigeringskompass, men vi har moralsk kompass.
-Vi kan ikke dytte noen ut. -Det er jo grev Olaf?
Når han er her, er ingen trygge.
Det er en fæl ting å gjøre.
Selv mot en fæl person.
Har vi noe valg?
Vel...
Vel, vel, vel.
Tidevannet har snudd, og en storm er på vei.
Det var billedlig talt.
Du mente det bokstavelig.
STEDER HVOR BAUDELAIRE-BARNA KAN VÆRE:
SODA SHOP
HAVETS BUNN
Klaus?
Klaus!
-Sunny! -Vi er her.
Det gikk bra. Vi overlevde stormen.
Tror jeg.
Hvor er vi?
Ved kysten av en øy, omgitt av en demning.
Stormen må ha skylt oss hit.
-Det var mye som ble skylt hit. -Olaf.
Vi trengte ikke å dytte ham overbord.
Tror du han er...
Han har aldri vært så rolig.
Hent en kaffe, unger! Jeg har hatt en tøff natt.
Vi er på en kysthylle. Det er ikke kaffe her.
Ikke vær dum, det er en espressomaskin der,
ved siden av hun jenta i kjole.
Skipbrudne!
Ikke vær redd. Jeg er Violet Baudelaire,
og dette er søsknene mine, Klaus og Sunny.
-Hva heter du? -Fredag.
Så fint navn. Er du også skipbrudden?
Jeg bor på øya.
Jeg har oppdaget en øy!
Den skal hete Olaføya.
Du har ikke oppdaget den. Det er folk her.
De vil tilbe meg som en konge.
Knel for meg, Fredag!
Nei, takk. Kolonien vår er ikke et monarki.
Ikke enda.
Kan du vise oss kolonien?
-Må vennen deres bli med? -Han er ingen venn.
De er mine undersåtter.
Før meg til lederen din.
Jeg kan ta deg med til tilretteleggeren vår.
Det er stormspyledagen.
Etter en storm, samler vi alt som er skylt inn og gir det til Ishmael.
Ishmael?
Han sier hva vi skal beholde og hva vi skal kaste.
Hva fant du etter stormen, Alonso?
Jeg fant et fuglebur.
Det er stort, så det ble nok brukt til store fugler.
Vi har jo ingen fugler på øya,
så vi trenger nok ikke et fuglebur.
Hvis jeg var deg, ville jeg kastet det.
Men jeg tvinger deg ikke.
Hvem flere fant noe de vil dele?
Kaller du dette en koloni? Det er bare noen gresshytter.
Du mener strå. Og dette er telt.
De ser ganske avslappet ut.
Jeg fant et trekkspill.
Jeg fant en statue av et sjømonster.
Jeg fant noen skipbrudne!
Her er vår tilrettelegger, Ishmael.
Bare kall meg Ish.
Jeg er Violet Baudelaire, og dette er Klaus og Sunny.
Den mannen er en trussel mot alle!
Du!
Jeg krever denne øya, disse barna,
i grev Olafs navn.
Gå ned fra tronen min.
Jeg synes ikke det.
Jeg har aldri hørt om grev Olaf.
Alle som ikke er en skjeggete gammel dust på en øde øy,
vet at grev Olaf er berømt i mange prominente miljøer.
Nå som du nevner det,
så så jeg det navnet på en anmeldelse som ble skylt i land.
Han ble kalt en skinke.
-Løgn. -En irriterende skrythals.
-Ærekrenkelse. -En prangende, masete dumskalle,
hvis største forbrytelse ikke er fra en lang liste
med drap, brannstiftelser og barnemishandling,
men at han var så arrogant å spille en rolle han ikke var kvalifisert til...
Ærekrenkelse!
-Pinlig lite overbevisende... -Ondsinnet!
Og mange tiår for gammel.
Nå skal du høre her!
Du er kanskje en stor kahuna på denne råtne øya,
men det er jeg som har harpunen.
-Enn så lenge. -Enn så lenge?
Du kan skyte meg.
-Det vil jeg gjerne. -Du kan ikke skyte alle.
Hva kan vel en gjeng med hippier i kjortler gjøre?
-Hjelpere, gjør noe! -Du har ingen hjelpere.
-De har forlatt deg. -Det stemmer!
Hva med et kompromiss?
Du beholder øya, og jeg tar ungene. Det gikk ikke...
Alonso, kom med fugleburet.
Vi får visst bruk for det likevel.
Hva slags monster stapper noen inn i et fuglebur?
Hva ser du på, din viktigper?
Karma.
Før ham til kysthylla.
Vi har ikke plass til råtne epler.
Råtne epler?
Vent! Baudelaires! Ikke la disse folka fjerne meg!
Husk at jeg vet hemmeligheter om...
Fortell nå hvordan tre barn
havnet i et skipsvrak med ham?
-Det er en lang historie. -Veldig lang.
Tre sesonger.
Det er ikke over.
-Vi må tilbake. -Kommer vi oss fra øya?
Det kommer an på hvordan man ser på det.
Kysthylla beskytter oss mot storm,
men det å seile over de spisse steinene,
er nesten umulig.
-Så vi er strandet. -Ikke helt.
En gang i året blir tidevannet høyt nok til å få en båt på vannet,
ved å seile den gjennom hyllas laveste punkt.
Det kalles bestemmelsesdagen,
og den dagen er i morgen.
Vi har en utrigger, denne store kanoen, stående klar,
til alle som vil dra.
Men ingen gjør det.
Der er saueflokken vår. De strandet også her.
-De har en rar farge. -Den er vanlig for flamingoer.
I likhet med flamingoer, lever disse sauene av reker,
noe som gir ulla deres den unike fargen.
Den samme som på kjortlene og teltene våre.
Alle er lykkelige.
Det er ganske fint.
Dere må være utslitte etter stormen. Dere skal få klær.
Dere er heldige. Alonso lager...
Ceviche!
Det er sør-amerikansk, og er sjømat marinert i sitrus og krydder.
Vanligvis. Men vi har ikke sitrusfrukt eller krydder her,
så det er bare rå fisk.
Shishkabob?
Hvorfor bruker dere ikke bål?
-Myntegelé? -Eller spiser sauene.
Hun ble nettopp interessert i mat.
Ild er noe av det farligste i verden.
Vi er helt enige.
Hvordan endte så mange opp på øya?
Jeg var på cruise da jeg var gravid med Fredag.
Skipet traff et isfjell, og jeg endte opp her.
-Jeg kom ut for en storm. -Jeg traff på manater.
Savner dere livene deres?
Jeg husker det nesten ikke. Det er som en drøm.
Vi har et motto på denne øya:
"Glem problemene dine."
Vil dere ha en drink?
Det er cordial laget av fermentert kokos.
Jeg vet ikke om vi liker smaken. Må vi drikke det?
Jeg tvinger dere ikke.
Men vi har ikke friskt vann,
så hvis dere ikke drikker, kan dere dø av uttørking.
Vel, Ishmael...
Kall meg Ish.
Tror du vi er trygge for grev Olaf her?
Han kan komme ut av buret og finne harpunen, eller...
Eller noe verre.
Sopp.
Ikke tenk på det.
Vi sender alle farlige ting til den andre siden av øya.
Der skader de ingen.
Vi har plassert grev Olaf ved kysthylla.
Og i morgen, når hylla oversvømmes,
vil grev Olaf drukne.
Er ikke det slemt?
Det kommer an på hvordan du ser det.
-Komfortabel. -De er kanskje komfortable,-
men jeg liker ikke å la grev Olaf drukne.
-Det er ikke vårt valg. -Vi stopper det ikke.
Når han er borte, kan vi dra hvor vi vil.
Vi har vært på rømmen lenge, og jeg er utslitt.
Her skal man glemme problemene.
Kanskje vi skal begynne.
Smaksløs ceviche er ikke så spennende.
Men ingenting er som fersk sjømat rett fra havet!
Har du tenkt på å bygge et vannfiltreringssystem?
Et vann-hva?
Et vannfiltreringssystem
separerer saltvann til frisk vann og salt.
Da kan man drikke noe annet enn kokosnøttcordial,
og få salt til å krydre maten med.
Det var en god idé.
Skål for våre nye skipbrudne, de foreldreløse Baudelaires!
Skål for Baudelaire-barna!
Jeg foreslår at vi trekker oss tilbake,
og sover godt før bestemmelsesdagen.
Det er en storm på vei.
Storm kommer plutselig her.
Violet, vil du bli her?
Du hadde en idé til en oppfinnelse.
Vannfiltrering. Det er enkelt.
Det kan lages med tingene som er skylt opp.
Tenk om magene våre ikke tåler friskt vann,
etter bare å ha drukket kokosnøttcordial?
Tenk om vi begynner å krangle om hva vi skal drikke?
Gjorde jeg noe galt?
Folkene her hadde vanskelige liv før de fant denne øya.
De er trygge her, og de stoler på at det forblir sånn.
Det var bare en idé.
Ja, men idéer fører til flere idéer,
som leder til krangler og splittelser.
Husk hva som fikk dere til å strande her i utgangspunktet.
Sitt stille i båten.
Det betyr at man ikke skal gjøre noe som kan lage bråk.
Ishmael betyr trøbbel. Vi må dra.
Hvor da?
Vi har ikke noe hjem som venter. Ikke noe sted.
Vil du bli her hvor man ikke kan gjøre noe?
Nei! Jeg vet ikke.
Jeg prøver å huske livet med foreldrene våre,
men alt er som en drøm.
Det er vanlig at minner blekner.
Jeg husker knapt hvordan de så ut.
Hvorfor hadde de så mange hemmeligheter?
Det er deres feil at alt skjer! Det er deres feil at vi er...
Foreldreløse.
Ishmael kalte oss foreldreløse.
Vi fortalte aldri at vi var det.
Ishmael skjuler noe for oss. Vi må finne ut hva.
Han vil ikke si det.
Men kanskje noen andre vil.
Jeg sa "vel, vel, vel."
Jeg visste at nysgjerrigheten deres ville lede dere hit.
Tok dere med en banan daquiri?
Vi har med ceviche.
Det er bare kald, rå fisk!
Et fiskeben? Vil dere drepe meg?
Jeg er imponert.
Du sa du hadde noe å fortelle. Er det om Ishmael?
Du er ikke så dum som du ser ut, det er jo umulig.
Jeg kjente ham først ikke igjen med det skjegget.
Men han kjente igjen meg.
Det var derfor han låste meg inne, så jeg ikke skulle røpe ham.
Røpe hva?
Slipp meg ut, så sier jeg det kanskje.
Si det, så slipper du kanskje ut.
Slipp meg ut først.
Si det først.
-Jeg vil ut først. -Ishmael vil drukne deg!
Si det, ellers vil du dø.
Selvfølgelig vil jeg dø!
Sånn er livet, Baudelaires!
Alle løper rundt med hemmeligheter og planer,
og prøver å lure hverandre,
og så dør de.
Ishmael har låst meg inne,
men hvis dere slipper meg ut, kan jeg lure ham,
og så kan dere bli hjelperne mine.
Så tar vi den båten og seiler tilbake til der ting skjer!
Vi vil ikke være hjelperne dine, eller spille spill.
-Kom. Han kaster bort tiden vår. -Greit.
Bare gå.
Jeg kommer ut på egen hånd!
Og jeg kommer ut i ny forkledning! Den beste hittil!
Jeg er kanskje i et bur, Baudelaires, men jeg har det som trengs,
hører dere?
Baudelaires?
Kan jeg få et teppe?
Ishmael?
Han er borte.
-Han satte igjen støvlene. -Og fotavtrykk.
Sherlock.
God idé, Sunny. Vi etterforsker.
Ishmael sniker seg ut når han tror at alle sover.
Han har ikke bare hemmeligheter for oss, men for hele kolonien.
-Det er en blindvei. -Kanskje ikke.
Jeg lurer på...
Denne stien må lede til den andre siden.
Dit hvor Ishmael sa at han sendte alt som var farlig.
Alt som er blitt skylt i land på kysthylla.
Ishmael sa de var farlige, og sendte dem hit.
Tenk hva man kunne ha funnet opp med dette.
Og etterforsket.
Og tilberedt. Ikke sant, Sunny?
Sunny!
Et hus inni et tre.
Noen har laget et filtreringssystem.
Fritter.
Noen har lest en bok.
"En figur fra fortiden var skylt i land.
Jeg fikk låst ham inn i et bur før han gjenkjente meg.
Notat: Hvorfor kaller ingen meg Ish?"
"De andre nye bekymrer meg.
De er unge, men ingen Baudelaire sitter stille i båten."
Det er en fotnote. "Se side 252."
Det er ikke mulig.
Jo, Baudelaires.
Det er deres mors håndskrift.
Hvorfor er hennes håndskrift der?
Fordi foreldrene deres bodde på denne øya.
Bodde de her? Kjente du dem?
Hvem er du, egentlig?
Det er et interessant spørsmål.
Jeg var rektor på en skole.
Ja, det er mange år siden,
på en skole som het Prufrock Prep.
Som så mange skoler, var den underfinansiert.
Men hvert år var det noen få barn
med den samme glansen i øynene som dere har.
Snickets. Quagmires.
Grev Olaf. Foreldrene deres.
Og når jeg møtte et sånt barn,
fikk jeg dem med i en hemmelig organisasjon.
Min organisasjon.
Du startet V.F.D.
Når det brenner, kommer brannvesenet.
Men billedlige branner må også slukkes.
Og elevene mine var interesserte i så mye.
Litteratur, vitenskap, musikk, teater,
dyreliv, matlaging.
Jeg tenkte: "Hva om en gruppe med nysgjerrige, flinke unge folk kom sammen,
for å bekjempe uvitenhet og urettferdighet i verden?"
Vi kan få det roligere og tryggere.
Og en stund gjorde vi det. Og så gikk alt opp i røyk.
-Splittelsen. -Ja.
Man kan prøve å holde verdens problemer på avstand,
men problemer er som tidevann.
De kommer alltid tilbake.
Da splittelsen kom, dro jeg fra alt og seilte hit,
for å leve i eksil.
Senere om foreldrene deres.
De ville stifte familie på et trygt sted.
De bygget dette huset,
de skrev i boken, de lagde deilig mat,
og de lagde de mest fantastiske oppfinnelser.
Og så en dag...
Dro de.
Jeg advarte dem.
Jeg sa at grusomme ting ventet der ute i verden.
Da The Daily Punctilio ble skylt i land og jeg leste om brannen,
skjønte jeg at det var sant.
BAUDELAIRES HERREGÅRD ØDELAGT
Det er snart bestemmelsesdagen, og dere må bestemme dere.
Jeg sviktet foreldrene deres. Jeg beskyttet dem ikke. Jeg kan beskytte dere.
Drikk cordialen.
Og tenk litt på det.
Hva tenker du?
Jeg kunne ønske foreldrene våre var her, ikke bare håndskriften.
Forskjellen på minnet om en person og håndskriften deres,
er at til forskjell fra ord skrevet i blekk, så blekner minner med tiden.
Du husker nok ikke hvordan det var å være en pludrende baby,
akkurat som jeg ikke husker
hvordan det var å bli trillet rundt ved høylys dag,
i stedet for å bli trillet i en tunnel i nattens mørke.
Men noen minner blekner aldri,
og disse minnene er ofte om folk vi har mistet.
Vi har dem med oss,
slik jeg alltid har med alle brev jeg har fått fra Beatrice,
en kvinne jeg aldri vil dele en rotølflåte med,
eller et hestekostyme med igjen.
Hallo?
Er det noen her nede?
Hør etter, kolonister!
En ny bestemmelsesdag har kommet.
Ønsker noen å forlate øya?
Klok avgjørelse.
Bestemmelsesdagen er over!
-Den er ikke over enda. -For vi vil dra.
Baudelaires, dere er oppspilt.
Vil dere ha litt cordial?
Ingen bør drikke det!
Vi leste om det, og det er et opiat.
Det er ikke noe galt med opiater.
Ishmael kontrollerer dere!
Det er derfor ingen husker livene sine før øya,
og derfor vil ingen dra!
Baudelaires er forvirret.
Åpenbart dehydrerte.
Dere bør drikke litt cordial.
Jeg anbefaler det sterkt.
Skipbrudden!
Hun virker skadet.
Og veldig gravid.
Kit.
-Kit! -Kit!
Ja?
Ja.
Det er meg, Kit Snicket.
Som dere ser, er jeg veldig gravid.
Nei, du er grev Olaf! Et barn kan se det.
Jeg er skipbrudden og bør møtes med gaver.
Du er ikke skipbrudden. Du er skurken fra buret.
-Jeg trenger medisiner og vin. -Det er Kit.
Ikke bry dere om kvinnen på flåten!
Kit!
Hun puster.
-Hva kan ha skjedd? -Jeg vet ikke.
Jeg skal binde ankelen, du tar grev Olaf.
-Jeg har aldri sett så mange bøker. -Jeg har aldri sett bøker.
Den forræderske kvinnen har dratt alle bøkene ut hit
for å skape problemer for øyas folk.
Vi går ikke på den!
-Ishmael. -Hør her.
Som et anstendig menneske, gjetter jeg aldri folks kjønn.
Men du prøver å manipulere min anstendighet.
Ta av deg den latterlige forkledningen!
Du først, Ish.
Du er fortsatt råtten, Olaf.
Du må ta ansvar for handlingene dine.
Bare hvis du tar ansvar for dine.
Du fikk en modig skolegutt
til å tro at bøker, poesi og læring ville gjøre ham trygg.
Det gjorde det ikke.
Alle foreldrefigurer jeg har hatt har sviktet meg eller dødd.
Dette er slutten.
Bare for deg.
Jeg vet ikke hvordan du kom ut av buret...
-Jeg dirket opp låsen med et fiskeben. -Du skal tilbake.
Jeg tror ikke det.
Du hadde rett, Ish,
en harpun er ingen stor trussel mot en koloni.
Men hva med en dykkerhjelm full av verdens dødeligste sopp?
Du mener ikke...
Det stemmer!
Jeg fant medusoid mycelium.
Og jeg slipper den ut på denne øya,
hvis ikke du gir meg de tre ungene og den kanoen.
Ungene er kanskje opprørske, men jeg beskytter dem.
Du får ikke ta dem.
Hvordan skal du stoppe meg?
Med denne.
-Sunny? -Kit!
-Violet. -Du er skylt i land på en øy.
-Det kommer til å gå bra. -Det er alt annet enn bra her.
Jeg så en hjelm full av farlig sopp bli skylt opp. Så du den?
Jeg tror jeg vet hvor den er. Sunny, bli hos Kit!
-Nei! -Ikke skyt!
Du harpunerte meg.
Du begynte!
Det var du som begynte!
Det spiller ingen rolle! Dette er medusoid mycelium.
Medusoid mycelium?
Jeg har noe rart i halsen.
Ja. Den rare følelsen
er en giftig sopp som infiserer deg med dødelige sporer.
-Er det dødelig? -Vi trenger pepperrot.
-Det er den eneste kuren! -Eller wasabi.
Det er ikke noe krydder på øya.
Dette er min ultimate triumf!
Endelig har jeg alt jeg noen gang...
Jeg noen gang...
Jeg vil ikke dø.
Vi trenger pepperrot, eller noe annet kulinarisk.
Det er en pepperrotfabrikk ved Lousy Lane.
Vi seiler utriggeren dit og blir reddet!
Dere rekker ikke det i tide!
Til utriggeren!
-Dytt. -Hva hvis dere ikke klarer det?
Dere kan spre soppen til hele verden.
Du gjør en stor feil!
Kanskje.
Å være leder er som å være en forelder. Man må holde barna trygge.
Men man vet ikke alltid hva man gjør.
Farvel, Baudelaires!
Farvel!
-De klarer det aldri. -Vi må kunne gjøre noe.
Det er alltid noe man kan gjøre.
Dere kan dø.
Skjønner dere ikke, Baudelaires?
Skjønner dere ikke at mye av livet
består av å vente på at folk som har gjort deg vondt,
endelig skal dø?
Kit.
Baudelaires.
Vi klarte ikke å stoppe grev Olaf i å slippe løs soppen.
Vi har ikke mislyktes enda. Hva skjedde med hotellet?
-Har dere sukkerbollen? -Vi mislyktes der også.
Du sa at sukkerbollen kan hjelpe oss. Hva er det i den?
Sukker.
-Sukker. -Fra en botanisk hybrid
som V.F.D. utviklet for å forsvare oss mot mycelium.
-Jeg trodde det var pepperrot. -Pepperrot kurerer.
Hybriden gjør deg immun.
Baudelaires, jeg sviktet dere.
Jeg sa at jeg skulle komme tilbake.
Men så så jeg et S.O.S. signal
fra et selvbærende varmlufts mobilt hjem.
Duncan og Isadora.
-Vet du hvor de er? -Er de trygge?
Jeg vet ikke.
U-båten min ble angrepet før jeg nådde frem.
Jeg beklager.
Vi beklager også.
Vi hjalp grev Olaf å brenne ned hotellet.
Noen ganger må det onde bekjempes med det onde.
Men da går verden opp i røyk.
Dewey sier det.
Si meg en ting, Baudelaires.
Er han trygg?
Dewey er død.
Babyen min får aldri møte faren sin.
Jeg kjenner soppen i halsen.
Det har ikke gått en time. Klaus, bli hos Kit.
Nei. Baudelaires...
Hold sammen.
Hold ut. Vi kommer snart.
-Jeg føler meg ikke bra. -Vi er nesten i mål.
Håper foreldrene våre brukte krydder.
Vi må finne pepperrot, eller noe annet kulinarisk.
Wasabi, malurt!
Ser du noe?
Det er verken pepperrot eller wasabi her.
Dette kan ikke være slutten, vi er så nær så mye.
-Jeg ønsker mor og far kunne hjelpe oss. -Kanskje de kan.
Kanskje det finnes en annen motgift. Det er ingen innholdsfortegnelse.
Det er ingen oversikt.
Vi har ikke tid til å lese alt.
Er det noen annen måte å søke i en bok på?
Vi kan skumlese.
Å skumlese en bok er ikke det samme som å lese den,
akkurat som det å spole gjennom et tv-program
ikke er det samme som å se på det.
Men når du skumleser en bok, får du en rar oppfatning av historien,
den er full av rare ytringer...
Bra jeg ikke er en tusenbein!
Avsløringer tatt ut av kontekst...
"Da var mr. Poe kjent under et annet navn."
Desperasjonen øker mens man nærmer seg slutten.
Sunny skjelver. Og jeg kan nesten ikke puste.
Dessverre...
-var søket ufruktbart. -Vent.
Men noen ganger når man skumleser,
finner du det du ser etter.
Det er mammas håndskrift.
"Hvis verdens forræderi når våre bredder,
har vi skapt en botanisk hybrid i knollplanten på løvtaket."
Botanisk hybrid. Det var det sukkerbollen inneholdt.
Hva er "knopplanten på løvtaket"?
Vi fant svaret, men forstår det ikke.
Eple.
Sunny, hva sa du?
Hun sa eple.
Knollplanten på løvtaket...røttene over! Eplene fra treet.
Kuren er rett over hodene våre!
Vi kan ikke dø her.
Foreldrene våre ga oss svaret her uten å vite det.
Det kan være for sent.
Kanskje historien slutter nå.
Soppen får meg til å hallusinere.
Det ser ut som den dødelige giftslangen.
Bit.
Den er bitter.
Det sies at den første biten av et eple smaker best.
Det er det beste jeg har smakt.
Det går fint. Vi kan vanne ut giften.
-Ta en bit. -Nei, jeg kan ikke.
Du må. Du er syk.
Nei, det kan skade babyen.
Jeg kjenner at hun kommer snart.
Vannet stiger. Kom deg av, ellers flyter du av gårde.
Jeg kan ikke røre meg.
Jeg er ikke så sterk som dere. Jeg har...
Mistet for mange.
Foreldrene mine.
Brødrene mine.
Dewey.
Babyen din trenger deg.
Vi må få henne på land.
Vi er for svake.
Han hjelper oss aldri.
Har vi noe valg?
Vi skal hente hjelp.
Endelig kneler dere for kongen av Olaf-øya.
Vi har ikke tid til tull. Vi trenger hjelp.
Trenger dere min hjelp?
Vel, vel, vel.
Hvordan likte dere eplene?
Ta en bit. Det vanner ut giften.
Jeg vil ikke ha bitter frukt!
Jeg har mistet for mye.
Foreldrene mine, kjæresten min, hjelperne mine,
en enorm formue jeg aldri fortjente.
Du må fortsette.
Gjør én god ting i livet, Olaf.
Jeg har gjort mye godt i livet.
Jeg tok til meg tre barn.
Det var du som gjorde oss foreldreløse.
Er det det dere tror?
-Vi vet det. -Dere vet ingenting.
Vær så snill. Du må hjelpe Kit.
Babyen hennes kommer. Hun kan dø!
Kit...kan dø?
Gi meg det.
Det ser ille ut.
Jeg har hatt det verre.
Hallo, hallo, hallo.
Æsj.
Du.
Jeg sa jeg skulle gjøre det en siste gang.
Du er en ond mann.
Tror du at en god handling gjør opp for alle svikene dine?
Jeg har ikke sagt unnskyld.
Få se på øynene dine.
Natten har tusen øyne,
mens dagen kun har ett.
Men lyset fra den skinnende verden dør med den døende solen.
Hodet har tusen øyne, mens hjertet kun har ett.
Men lyset fra et helt liv dør når kjærligheten er over.
Jeg glemte deg aldri.
Du sårer folk.
Ja.
Og folk sårer meg.
Det er over nå.
Hva var det broren din alltid sa?
En mann gir elendighet videre...
Den blir dypere som en kysthylle.
Kom deg ut så fort du kan...
Og ikke få noen barn selv.
Olaf?
Han er borte, Sunny.
Han er død.
Dere vet sikkert at "labor" betyr den prosessen
hvor en kvinne føder.
Det betyr også veldig hardt arbeid.
Det er en jente.
Hva vil du kalle henne?
Vi oppkaller henne etter moren deres.
Jeg har alltid ønsket å bli en så god mor som hun var.
Det blir du.
Det er for sent.
Eplet virker ikke.
Babyen min blir foreldreløs.
Bare lov meg, Baudelaires...
Lov meg at hun ikke blir alene.
Du...dette går fint.
Kit!
Bli hos oss.
Kit!
Ikke gi slipp.
Kit!
Ikke gå fra oss!
Dine øyne var nok lukket da du ble født,
slik at da du forlot din mors trygge livmor,
eller, hvis du er en sjøhest, din fars eggpose,
visste du ikke hvem som passet på deg da livet ditt startet,
da du var enda mindre og skjørere og mer krevende enn du er nå.
Hvis vi så hva som ventet oss,
og så forbrytelsene, tåpelighetene og uhellene som ville ramme oss,
så ville vi ha blitt i livmoren,
og hele verden ville bestått av
en haug med gravide, irriterte kvinner.
Uansett, alle våre historier begynner i mørket,
med øynene lukket.
Og alle historiene ender sånn også,
når vi ytrer våre siste ord...
...før vi glir tilbake til mørket
og stillheten.
Violet...
Hva skal vi gjøre?
Vi må ta oss av henne.
Hvordan?
"Et bibliotek er som en øy i et stort hav av uvitenhet.."
"Særlig hvis biblioteket er høyt
og området rundt er oversvømt."
Foreldrene våre ga oss denne.
EN UFULLSTENDIG HISTORIE
Vi begynner med begynnelsen.
Side én.
"Vi legger ut på en ny reise,
og Bertrand insisterte på å dokumentere dette i en bok."
"Vi vet at ingen bok kan inneholde alle verdens historier,
selv om boken er lang og verden virker mindre for hver dag."
"Men mange år fra nå,
vil kanskje nye reisende oppdage boken,
og lese om folk som kom før dem."
"Historiene de etterlot seg..."
"Og hele denne rekken av uheldige hendelser."
Kapittel fjorten
Siste kapittel.
Til Beatrice...
Vi er som skip som passerer i natten...
Særlig du.
I dag vil kysthyllen oversvømmes, og vi har bestemt oss.
Vi forlater øya i en båt som Bertrand har bygget og oppkalt etter meg
for å dra tilbake til verden tidsnok til å føde vårt første barn.
Vi kom hit for å oppdra barn på et trygt sted,
men vi innser at de ikke kan beskyttes for alltid.
BEATRICE
Hvis det er en jente, blir navnet Violet.
Og hvis det blir en gutt...
Lemony.
Lemony?
-De skulle kalle meg Lemony. -Hvorfor var navnet så viktig?
-Vi traff en Lemony. -Foreldrene våre sa ikke noe om ham.
Det var mye de ikke sa noe om.
Kake!
Er du klar?
En, to, tre...
Gratulerer med dagen!
-Det har gått et helt år. -Det er et rart sted å feire
-din første bursdag. -Hva med den bursdagen
-du feiret på en u-båt? -Eller din i en fengselscelle.
Det har gått et år. Kysthylla oversvømmes i morgen.
Vi kan dra.
Hvor da?
Vi kan ikke beskytte henne for alltid.
Hvis vi drar, hva finner vi?
Verden er et komplisert og forvirrende sted,
med flere historier
enn selv en engasjert og ensom etterforsker kan finne.
Historier om edle søsken
som overlever branner og ørner, og møtes igjen til slutt.
Eller to u-båtkapteiner
som skal finne sin savnede stefar.
Ai! Dette er kaptein Widdershins! Er det noen der?
Eller en trupp med skuespillere som oppfylles personlig og kunstnerisk.
I hvert fall for en kveld. Jeg har til og med hørt om en modig slange
som svømte et langt stykke for å bringe et eple til en utrigger.
Men det er selvsagt mange ting vi ikke vet.
Vi kan ikke seile i en båt kalt Olaf.
Det opprinnelige navnet er under.
OLAF
BEATRICE
Sånn, ja. Det er navnet ditt.
Det het moren vår også.
Er vi klare for dette?
Hvis vi skal vente til vi er klare, må vi vente resten av livet.
Kom igjen, Beatrice.
La oss dra hjem.
Noen ganger kan et kapittel avsluttes,
uten at historien er slutt.
Noen historier fortsetter,
selv etter at historiefortelleren har sluttet å fortelle.
Så rart det enn er, så håper jeg det beste,
selv om det beste, som et interessant brev,
veldig sjelden kommer.
Likevel, den førtiniende gangen du blir forfulgt til hotellrommet ditt,
så er det kanskje ikke av politiet eller en fiende. Det...
Kan være en slektning
med
en invitasjon til å dele en historie.
Og en rotølflåte.
Mr. Snicket?
Jeg er niesen din.
Beatrice Baudelaire.
Den andre.
Vil du høre en historie om familien vår?
Det vil jeg svært gjerne.
Som du vet var Violet, Klaus og Sunny Baudelaire intelligente barn.
De var sjarmerende og ressurssterke, og hadde...
Behagelige ansiktstrekk.
De bodde med foreldrene i et stort hus i en travel by.
Kjenner du historien?
Litt av den.
-Har du hørt det om piratene? -Piratene?
Kvinnelige finske pirater.
Det var etter at vi hadde seilt av sted fra øya,
men før deres tredje tur til Saltstranden.
Violet hadde satt opp håret for å lage en styringsmekanisme,
og Klaus studerte tidevannskart,
da Sunny så opp fra bønne- og mangosalaten hun lagde
og sa: "Splitte mine brannseil!"
Tekst: Trine Friis og Cathrine Engebret